Справа № 311/2519/19
Провадження № 2/311/893/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 жовтня 2019 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області (місцезнаходження: вул..Каховська буд.26 с.Балки Василівського району Запорізької області, код ЄДРПОУ - 04351819), про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 , пред`явлений в особі представника - адвоката Лисенко І.Ю. та який в подальшому було уточнено в редакції від 05.08.2019 року (а.с.24), до ОСОБА_2 , Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 29.09.1997 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір був зареєстрований на товарній біржі «Торг-Інвест» в Журналі реєстрації правочинів 29 вересня 1997 року за №Н-2876, а також стягнуто держмито та біржовий збір в установленому розмірі. Даний договір був зареєстрований у Василівському районному бюро технічної інвентаризації Запорізької області, про що в реєстраційній книзі зроблено запис №17-1273. Вищевказаний житловий будинок фактично був переданий ОСОБА_1 29 вересня 1997 року, в день отримання грошових коштів продавцем і підписання договору, шляхом звільнення вказаного житла і вручення ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей. Саме з цього моменту та по теперішній час ОСОБА_1 безперервно і відкрито володіє цим нерухомим майном. На теперішній час вона, ОСОБА_1 , вирішила розпорядитися свої будинком, та з метою оформлення відчуження даного житлового будинку звернулася до нотаріуса. Однак нотаріусом в усному порядку було відмовлено, оскільки під час вчинення правочину не було додержано вимог закону щодо нотаріального посвідчення правочину та роз`яснено про необхідність звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. У зв?язку з чим вона, ОСОБА_1 , вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому позивачка просить: 1) визнати дійсним договір купівлі-продажу від 29 вересня 1997 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» 29 вересня 1997 року, за реєстраційним № Н-2876; 2) визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29 вересня 1997 року, зареєстрованого Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест» 29 вересня 1997 року, за реєстраційним № Н-2876.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а.с.27).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник в особі адвоката Лисенко І.Ю. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте суду надано письмову заяву представника позивача Лисенко І.Ю. з проханням розглянути справу у її відсутність та без участі її довірителя ОСОБА_1 , заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення по справі, на підставі наявних у ній доказів, не заперечують (а.с.37).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду цивільної справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування), що підтверджується поштовим конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «інші причини» (а.с.35), також належне сповіщення відповідача ОСОБА_2 було здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.36). Проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзиву та заперечень на позов суду не представлено.

В судове засідання представник відповідача Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області не з`явився, про день та час розгляду цивільної справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача. Проти заявлених позовних вимог не заперечують (а.с.33).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.220 чинного ЦК України, у разі недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Також, вирішуючи спір, суд керується положенням Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, оскільки спірні відносини виникли до набрання чинності новим ЦК України.

Згідно вимог ст.227 ЦК УРСР договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України та ч.2 ст.220 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

В судовому засіданні встановлено, що 29 вересня 1997 року між сторонами договору - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , від імені яких діяли брокери брокерської контори №08 ВАТ «Інтеграл - АПН», був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , за вказаною адресою розташовані: літ.А-1 житловий будинок із самана, облицьований цеглою, житловою площею 34,5 м?,, літ.Б-1 літня кухня, літ. В-1 сарай, літ. Г-1 сарай, літ. Д-1 гараж, літ. Пг - погріб, №1 - огородження, №2 - водопровід, за ціною - 16799,00 гривень, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.9). Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований у Василівському РБТІ у листопаді 1997 року за ОСОБА_1 та внесено запис у реєстраційну книгу за №17-1273, що також підтверджується копією технічного паспорта від 12.09.1997 року (а.с.10,11-13).

Згідно із діючим законодавством на час укладання договору купівлі-продажу вказаного вище житлового будинку, цей Договір був зареєстрований у Державному комунальному підприємстві «Василівське районне бюро технічної інвентаризації», про що свідчить зроблений відповідний запис у технічному паспорті в графі власників будинку (а.с.11-13).

На час укладання договору купівлі-продажу від 29 вересня 1997 року Василівське БТІ зареєструвало за позивачкою ОСОБА_1 право власності на зазначений житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі вказаної біржової угоди Запорізької товарної біржи «Торг-Інвест» (а.с.10).

За наслідками укладення договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 (п .5 Договору) покупець ОСОБА_1 , яка є позивачкою у справі, сплатила ОСОБА_2 , відповідачу по справі, грошові кошти за домовленістю сторін правочину, до підписання цього Договору, а відповідач ОСОБА_2 зобов`язався звільнити належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 та виписати всіх мешкаючих в ньому до 05 жовтня 1997 року.

Таким чином, ОСОБА_1 стала новим власником вищевказаного житлового будинку.

Дані обставини також підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №43784696 від 14.09.2019 року, сформованого Реєстраційною службою Василівського районного управління юстиції Запорізької області, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що складається з: А-1 - житловий будинок загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м., а-1 - Прибудова, а1-1 - Прибудова, Б-1 - Літня кухня, В-1 - Сарай, Г-1 - Сарай, Д-1 - Гараж, Пг- Погріб, №1 Огорожа, №2 Водогін (а.с.26).

Як вбачається зі Витягу зі звіту про незалежну оцінку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться в користуванні ОСОБА_1 , складеного ФОП ОСОБА_4 станом на 12.04.2019 року вартість вищевказаного об`єкту нерухомого майна становить - 46614,00 грн. (а.с.14).

На час укладення договору купівлі-продажу в 1997 році сторони правочину не були повідомлені належним чином про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст.47 ЦК України (в ред.1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаної квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеним чинним законодавством України в 2001 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі-продажу проведена РКП «Василівське БТІ".

Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином.

Реєстрація бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на вересень 1997 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, міни зареєстрованих біржею.

Крім того, Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, також передбачено підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржою.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Вищезазначене не суперечить й вимогами ст.328 ЦК України (в ред.2003 року), відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки ОСОБА_1 повністю виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , крім того, за придбане нерухоме майно ОСОБА_1 здійснено оплату грошовими коштами, які ОСОБА_2 одержав до підписання цього договору, що вбачається з п.5 даного правочину та вказаний Договір у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР був зареєстрований у Василівському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому Законом порядку. Також, договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми, судом недійсним не визнавався, ОСОБА_1 на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР та ст.49 Закону України "Про власність" набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 і правомірно володіє нею.

Таким чином, враховуючи, що на теперішній час позивачка ОСОБА_1 не може розпоряджатись належним їй житловим будинком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі за вищевикладеними підставами, оскільки вищевказаний договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового приміщення, який був укладений 29 вересня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був викладений у письмовій формі та зареєстрований на Запорізькій товарній біржі «Торг-Інвест». Дана угода не була нотаріально посвідчена сторонами по причині їх юридичної необізнаності. Сторони договору купівлі-продажу - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - досягли спільної згоди стосовно всіх істотних умов укладеного договору. Даний договір виконаний у повному обсязі обома сторонами, передбачених законом обмежень для укладання даної угоди в наявності не було, протизаконних умов укладений договір не містить, ніяких заперечень щодо суттєвих умов договору та претензій майнового чи матеріального характеру сторони один до одного не мають та протягом тривалого періоду часу один до одного не пред`являли, тому заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року, ст.ст.328, 331,392 ЦК України (в редакції 2003 року), ст.ст.9, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 29 вересня 1997 року на Запорізькій Товарній Біржі «Торг-Інвест», за реєстраційним номером № Н -2876 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (громадянка України, уродженка с.Світла Долина Новомиколаївського району Запорізької області, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 і, на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 1997 року, зареєстрованого на Запорізькій Товарній Біржі «Торг-Інвест», за реєстраційним номером № Н-2876 .

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО