Справа № 182/5168/19
Провадження № 2/0182/2684/2019
У Х В А Л А

Іменем України

15.10.2019 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Багрова А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі ордеру № 25/19 від 12.07.2019 року діє адвокат Ревта Денис Леонідович, про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Нікопольського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме:

-житловий будинок загальною площею 193,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:004:0054.

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що між сторонами 28.03.2016 року було укладено договір позики на суму 24 000 доларів США, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кошти разом із процентами за їхнє користування до 05.08.2016 року. Свої зобов`язання щодо повернення коштів ОСОБА_2 у повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед ОСОБА_1 на загальну суму 56760 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.07.2019 року становить 1 197 057,00 грн.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, або віддалити їх на невизначений строк.

Застосування зустрічного забезпечення ОСОБА_1 вважає недоцільним, оскільки вона зареєстрована та постійно проживає у АДРЕСА_3 , зазначена квартира належить їй на праві приватної власності. Тобто, ОСОБА_1 має майно на території України, за рахунок якого можуть бути відшкодовані можливі збитки, якщо такі будуть завдані відповідачу у випадку накладення арешту на належне йому майно.

У зв`язку з наведеними обставинами, представник позивача просив суд задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви та позову копії письмових матеріалів, суд вважає, що заява про накладення арешту на належне відповідачеві майно обґрунтована належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1 197 057 грн., від повернення яких у добровільному порядку він ухиляється, та, у випадку задоволення позову, саме ця сума підлягає до стягнення, тобто позовні вимоги мають майновий характер. Суд погоджується з доводами позивача, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову існує ризик відчуження ОСОБА_2 належного йому нерухомого майна до вирішення справи в суді, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого права та законні інтереси позивача будуть порушені.

З метою виконання обов`язку Держави щодо ефективного захисту та забезпечення відновлення порушених прав її громадян, суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі ордеру № 25/19 від 12.07.2019 року діє адвокат Ревта Денис Леонідович, про вжиття заходів забезпечення позовузадовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

-житловий будинок загальною площею 193,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23922206);

-земельну ділянку площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:004:0054 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14).

Копію ухвали направити учасникам справи та відповідному відділу державної виконавчої служби для відома та негайного виконання.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Термін пред`явлення даної ухвали до виконання три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу суду складено та проголошено 15.10.2019 року.

Суддя: А. Г. Багрова