КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/3822/18 головуючий у І інстанції: Пінкевич Н.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Сержанюка А.С.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом який обгрунтовував тим, що 26 листопада 2017 року сталась ДТП, з вини ОСОБА_1 , у результаті якої автомобілю Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_1 , було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 220 532,61 грн., які ним були сплачені за ремонт автомобіля позивачем.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2 , - була застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта». Відповідно до умов договору ліміт страхового відшкодування становить 100 000 грн., франшиза 1000 грн. Разом з тим, цих коштів не достатньо для покриття всіх збитків, завданих ДТП.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдану матеріальну шкоду - 121 532,61 грн., витрати по сплаті спеціалісту за складений звіт в розмірі 2500 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що місцевий суд не врахував того, що у даній справі є об`єктивна необхідність призначити судову авто-товарознавчу експертизу, оскільки висновки щодо вартості завданого матеріального збитку та документи на підтвердження вартості ремонту суперечать один одному.

Вважає, що зазначене є підставою для скасування рішення місцевого суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - ОСОБА_3 вказує, що наявний в матеріалах звіт визначає орієнтовну вартість витрат, а розмір фактично понесених витрат підтверджується актами виконаних робіт.

Зауважує, що питання про призначення експертизи піднімалось в суді першої інстанції, однак поза межами підготовчого засідання, тому ухвала місцевого суду про призначення вказаної експертизи буда скасована апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, клопотання відповідача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні залишено без задоволення, а розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року призначено дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

24 вересня 2019 року відповідачем було направлено клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 366 ЦПК України після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій у разі необхідності та призначення справи до розгляду.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.

Таким чином на час подачі клопотання розгляд справи розпочався по суті.

На стадії судового процесу розгляд справи по суті, за правилами ЦПК України, докази, в тому числі висновки експертів, не надаються та судом не приймаються, а клопотання про забезпечення доказів, в тому числі шляхом призначення експертиз та витребування документів, не розглядаються, за винятком випадків коли сторона обґрунтує поважність причин недодання такого доказу або ж заявлення відповідного клопотання на стадії підготовчого провадження.

Крім того, клопотання представника відповідача щодо призначення експертизи було предметом розгляду суду першої інстанції і постановою Київського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року ухвала місцевого суду про призначення експертизи була скасована.

З огляду на вищенаведене, клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи не підлягає до задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що завдані збитки позивачу саме відповідачем, а їх розмір є доведеним наданими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2017 року близько 14 год. 30 хв. в с. Хотів по вул. Шевченка,2 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу при зустрічному роз`їзді та скоїв зіткнення з автомобілем Posche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Власником автомобіля Posche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .

З поданого звіту про визначення вартості матеріального збитку №1789 (а.с.13-46), станом на дату оцінки 26 листопада 2017 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Posche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження становить 196 198,55 грн.

За проведення даного звіту ОСОБА_2 було сплачено 2500 грн., що підтверджено відповідною квитанцією (а.с.55).

Встановлено, що автомобіль Posche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_1 , був відремонтований позивачем за власний кошт. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду акти виконаних робіт: №6030792 від 26 грудня 2017 року на суму 2970 грн., №6030793 від 26 грудня 2017 року на суму 217562,61 грн.; квитанції: №18456265 від 28 листопада 2017 року на суму 49 000 грн., №18460405 від 29 листопада 2017 року на суму 49000 грн., №18464319 від 30 листопада на суму 44 000 грн., №18539799 від 26 грудня 2017 року на суму 75 562,61 грн., №18539467 від 26 грудня 2017 року на суму 2970 грн. - на загальну суму 220 532,61 грн.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст.599 ЦК виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода, розмір якої становить різницю між завданою шкодою та страховим відшкодуванням, з урахуванням франшизи.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування зазначеного висновку.

Доводи представника відповідача, які вказують на порушення місцевим судом норм процесуального права з посиланням на відмову у призначенні експертизи не заслуговують на увагу, оскільки як було зазначено вище дане питання було предметом розгляду в суді першої інстанції, однак ухвала про призначення експертизи була скасована апеляційним судом.

Твердження відповідача в необхідності призначення експертизи з посиланням на наявність в матеріалах справи двох документів, щодо розміру завданого збитку, суми в яких є різними, колегією суддів відхиляються, оскільки звіт про визначення вартості містив орієнтовну вартість витрат, а розмір фактично понесених витрат підтверджується актами виконаних робіт.

З огляду на зазначене місцевий суд правильно взяв до уваги саме суму, яка була понесена фактично на ремонт пошкодженого транспортного засобу.

Доказів, які б вказували на невідповідність зазначених доказів відповідачем долучено до матеріалів справи не було.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності підстав для стягнення сплачених коштів за здійснення оцінки вартості відновлювального ремонту не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до ст. 141 ЦПК України зазначені витрати підлягають розподілу, оскільки пов`язані з розглядам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: