Провадження №2-з/760/283/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Букіної О.М.,

при секретарі Кривулько С.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича, заінтересовані особи- Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Державне підприємство «Сетам», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича, заінтересовані особи- Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Державне підприємство «Сетам».

З метою забезпечення позову заявник просить:

- заборонити відчужувати його нерухомість, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 будь - яким особам, в будь - який спосіб та в будь - якій формі до винесення рішення по справі;

- накласти арешт на квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони відчужувати арештоване майно у в будь - який спосіб, будь - яким особам та у будь - якій формі або вчинення дій з продажу нерухомості.

В обґрунтування заяви зазначає, що в Солом"янському районному суді м. Києва перебуває його скарга на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", яка була залишена без руху ухвалою суду від 12.09.2019.

Вказує, що приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. були вчинені дії, які спрямовані на реалізацію нерухомого майна заявника шляхом електронних торгів.

Зазначає, що всупереч встановленій Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» забороні реалізації нерухомого майна, переданого в якості забезпечення кредиту в іноземній валюті, за відсутності дозволу органу опіки і піклування про реалізацію такої квартири, право користування якою належить дитині, приватний виконавець вчиняє дії щодо реалізації такого майна.

Заявник вважає, що є підстави для відчуження його майна на користь третіх осіб, а тому не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Встановлено, що предметом спору в майбутньому між сторонами є оскарження дій приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича щодо відкриття виконавчого провадження та реалізації нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто скарження дій приватного виконавця.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що способи забезпечення позову, який просить застосувати заявник не узгоджується з предметом скарги та вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , а тому у задоволенні заяви слід відмовити у повному обсязі, як необгрунтованої.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М.Букіна