ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Соболь А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання не отримання позивачем від відповідача обслуговування належної якості, про визнання дій неправомірними відносно спірного запиту на інформацію, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Дніпрогаз». Просив суд визнати, що позивач не отримував від відповідача обслуговування належної якості, він допустив неправомірні дії відносно запиту на отримання інформації від 14 жовтня 2016 року; зобов`язати відповідача надати позивачу відомості і копії документів, які цікавлять позивача; стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 грн. + 50 грн. за кожний день, починаючи з 21 грудня 2016 року до дня надання запитуваних відомостей і документів (а.с.2).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання, що позивач не отримував від відповідача обслуговування належної якості, про визнання дій неправомірними відносно спірного запиту на інформацію від 14 жовтня 2016 року, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - відмовлено (а.с.153-157).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Постановити окрему ухвалу про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за допущенні порушення законодавства (а.с.159-160).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення суду першої інстанції є безпідставне та незаконне, оскільки суд розглянув справу в підготовчому судовому засіданні та прийняв рішення по суті. Посилання на Закон "Про звернення громадян" є неспроможним, оскільки він не має відношення до спірного запиту на інформацію. Неспроможним є посилання на інше листування апелянта з відповідачем, оскільки воно складає інші питання на відміну від спірного. Посилання, що запит, апелянт додав до скарги, є неспроможним, оскільки Закон України "Про доступ до публічної інформації" не зобов`язує його направляти окремо. Неспроможним є посилання на Протокол засідання Правління ПАТ "Дніпрогаз" від 01.09.2016, оскільки відомості та копії документів апелянт запитав відносно своєї квартири, тому ненадання їх є незаконним. В справі є заява від 26.03.2019, до якої додано рішення апеляційного суду по схожому позову, однак суд не зазначив про це в рішенні. В спірному листі ПАТ "Дніпрогаз" від 28.10.2016 зазначена єдина причина, що стала підставою не розгляду його запиту і самої скарги, це необхідність працівників ПАТ "Дніпрогаз" зайти до квартири. Тому інші підстави, що зазначає суд в рішенні не мають значення, оскільки вони вигадані суддею самі на користь ПАТ "Дніпрогаз". Рішення суду складає лише посилання на закони та нормативні акти, які не мають прямого відношення до позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 січня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , припинялося газопостачання з причини ліквідації наслідків аварії (витоку газу) та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

11 червня 2016 року співробітниками ПАТ «Дніпрогаз», у зв`язку з відсутністю доступу до квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується, зокрема, актом про не допуск від 11 жовтня 2016 року (а.с. 86) для забезпечення можливості відновлення газопостачання іншим споживачам, підключеним до одного газового стояку, було здійснено перемонтаж системи газопостачання, з відключенням квартири АДРЕСА_2 з використанням зварювання (а.с. 86).

ОСОБА_2 14 жовтня 2016 року звернувся до відповідача зі скаргою, в якій, зокрема, наполягав на відновленні газопостачання до своєї квартири, а також із запитом на отримання публічної інформації відносно підстав, правового обґрунтування та отримання відповідних дозволів відповідачем при здійсненні перемонтажу системи газопостачання (а.с. 87-88).

ПАТ «Дніпрогаз» у своїх відповідях від 28 жовтня 2016 року за вих. №9480/8-2 та додатково від 18 листопада 2016 року за вих. №10201/17-2 повідомило ОСОБА_2 про необхідність вжиття заходів щодо необхідності надання доступу до газових приладів та пристроїв, які встановлено у квартирі щодо їх обстеження. Для чого в чергове запропоновано звернутися до районної служби ВЕС-1 ПАТ «Дніпрогаз», розташованого за адресою: м. Дніпро, бульвар Слави, № 4а або за вказаним телефоном для вирішення питання щодо надання доступу та можливості відновлення газопостачання. Крім того, заявнику було роз`яснено правове обґрунтування усіх дій співробітників ПАТ «Дніпрогаз» щодо правомірності відключення його квартири від газопостачання (а.с. 84, 85).

Також, судом першої інстанції встановлено, що за даними відповідача за адресою: АДРЕСА_4 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 не на ім`я позивача.

Між позивачем та відповідачем договору на постачання природного газу до кв. АДРЕСА_2 не укладалося.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Дніпрогаз», у своїх відповідях від 28 жовтня 2016 року за вих. №9480/8-2 та додатково від 18 листопада 2016р. за вих. №10201/17-2, в межах своїх власних повноважень, повно та всебічно розглянуло скаргу ОСОБА_2 від 14 жовтня 2016 року та доданий до скарги запит про надання інформації від 14 жовтня 2016 року, з посиланнями на норми права, що підлягають застосуванню при вирішенні заявлених позивачем питань. Отже відповідні позовні вимоги щодо визнання не отримання обслуговування належної якості, а також зобов`язання надати відомості і документи не підлягають задоволенню як безпідставні. Також суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутнє порушене право позивача, що могло б стати підставою відшкодування такої шкоди з огляду на норми ст. 23, 1167 ЦК України.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, на одержання письмової відповіді про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

В силу приписів ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що ПАТ "Дніпрогаз" в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог закону, повно та всебічно розглянуто скаргу від 14.10.2016 року та доданий до скарги запит на інформацію.

Відповідно до затвердженої Постанови КМУ від 14.04.1997 р. №348 "Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації" заяви та скарги, що надходять від громадян централізовано реєструються в день їх надходження. Дана інструкція не містить жодних умов щодо реєстрації додатків до звернення, яким у даній справі був запит на інформацію від позивача, що ним особисто долучено до скарги та визначено як додаток. Тому, цілком законно не проходив окремої реєстрації, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку. За фактичними обставинами, доказами та вимогами законодавства, посилання апелянта в цій частині є необґрунтоване.

Посилання апелянта з приводу того, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, не заслуговує на увагу, оскільки правильне по суті рішення не може бути скасовано лише з одних підстав недотримання норм процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Щодо клопотання апеляційної скарги в частині постановлення окремої ухвали про притягнення судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 до відповідальності, то колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 262 ЦПК України, окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Згідно з ч. 10 ст. 262 ЦПК України, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для постановлення окремої ухвали.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: