Справа № 592/5496/16-ц
6/588/6/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2019 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С.,з участю секретаря судових засідань Лободи Т.С., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу до відповідача,
До Тростянецького районного суду Сумської області 21.02.2019 року з заявою про застосування заходів процесуального примусу до відповідача звернулась позивач ОСОБА_1 у цивільній справі № 592/5496/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди. Позивач просила згідно ч.2 ст.143 ЦПК України постановити окрему ухвалу про застосування заходів процесуального примусу до відповідача ОСОБА_2 за невиконання судового рішення у вигляді попередження і надати відповідачеві додатковий строк 5 днів з дня отримання ухвали для виконання обов`язку надсилання позивачці відповідного листа у спростування поширеної недостовірної негативної інформації.
Позивач вказує, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року, яке набрало законної сили 09.03.17, було зобов`язано відповідача протягом 30 днів після набрання рішенням законної сили здійснити письмове спростування поширеної ним інформації шляхом надсилання листа на адресу та ім`я позивачки. До цього часу відповідач судове рішення не виконав. Позивач вважає, що через порушення відповідачем процесуальних обов`язків суд має підстави для винесення йому попередження, як то передбачено ст. 143 ЦПК України, шляхом постановлення окремої ухвали.
В судовому засідання позивач заяву підтримала, вказала на обставини, зазначені у заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду заяви ОСОБА_1 .
Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано недостовірною і такою, що порочить її честь і гідність деяку інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_2 , а також відповідача зобов`язано протягом 30 днів після набрання рішенням законної сили здійснити письмове спростування поширеної ним інформації шляхом надсилання листа на адресу та ім`я позивачки.
Позивач у заяві посилається як на правову підставу - на вимоги ст. 143 та ст. 262 ЦПК України, які мають бути застосовані до відповідача через ухилення від виконання ним судового рішення.
Стаття 143 ЦПК України передбачає, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
Встановлено, що на даний час спір між сторонами вирішений, та 29.08.2019 р. у справі прийняте остаточне рішення Постанова Верховного Суду, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2017 року залишено без змін.
Таким чином, у даному спорі між сторонами можуть виникати правовідносини у порядку виконання судового рішення, які регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України.
Доказів того, що відповідач на даний час не виконав судове рішення, матеріали справи не містять.
Із пояснень позивача встановлено, що вона не отримувала від суду виконавчий лист у вказаній справі, при тому зазначає, що не має коштів на сплату попереднього авансу виконавцю.
Проте, звернення до виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового рішення є правом позивача, а не обов`язком.
Разом із тим суд не може на даний час застосувати до відповідача заходи процесуального примусу за невиконання у добровільному порядку судового рішення, передбачені ст.143 ЦПК України, так як вказаною статтею передбачені підстави для застосування таких заходів до відповідних осіб, які порушують встановлені правила у суді, недобросовісно виконують процесуальні обов`язки, зловживають правами чи створюють перешкоди у здійсненні судочинства.
Однак такі дії сторони як виконання у добровільному порядку судового рішення, чинним цивільним процесуальним кодексом, як процесуальний обов`язок сторони, не передбачений, і трактуватись як перешкода у здійсненні судочинства також не може.
Частинами 1 і 2 статті 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
Так як у судовому засіданні встановлено, що підстав для застосування до відповідача заходів процесуального примусу у виді попередження через невиконання ним у добровільному порядку судового рішення немає, спір по суті на даний час між сторонами вирішений, отже, відповідно, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали, як то просить позивач ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування до відповідача заходів процесуального примусу слід відмовити у повному обсязі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 261 ЦПК України,
У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу до відповідача відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О.С.Линник