ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7027/19 Справа № 212/2258/19 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі відокремленого підрозділу - Криворізького відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі відокремленого підрозділу - Криворізького відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 травня 2019 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі, повний текст рішення складено 21 травня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області, третя особа Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», в якому просить перерахувати щомісячні страхові виплати, з врахування всіх сум заробітної плати, які йому були нараховані та виплачені в розрахунковому періоді, призначити щомісячні страхові виплати, в порядку втраченого ним заробітку в розмірі 4993,50 гривень, починаючи з 01.02.2019 р. до наступних перерахунків відповідно до чинного законодавств України, стягнути з відповідача на його користь недоплачені щомісячні страхові виплати за період з 01.02.2016 р. по 01.02.2019 р. в розмірі 31226,46 гривень та недоплачену одноразову допомогу в розмірі 18818,45 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка» та працював гірником з настилки і ремонту колії на шахті Фрунзе ПрАТ «Суха Балка» та при виконанні трудових обов`язків 16.02.2005 року з ним стався нещасний випадок і по висновку МСЕК від 20.08.2007 р. йому первинно було встановлено 30% професійної втрати працездатності. При наступних переоглядах відсоток втрати працездатності залишався в тому ж розмірі 30%. Висновком МСЕК від 11.04.2018 року йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності з наступним переоглядом 10.04.2019 року. Зазначив, що Відповідач своєю Постановою від 3 жовтня 2007 року за №4273 призначив йому проводити щомісячні страхові виплати в порядку втраченого заробітку від нещасного випадку виходячи із довідки наданої ПрАТ «Суха Балка». В 2018 році він дізнався, що страхові виплати призначені не правильно, оскільки ПрАТ «Суха Балка» надало довідку про його заробітну плату, в якій не вказані всі суми заробітної плати, які були йому нараховані та виплачені в розрахунковому періоді, а саме в серпні 2004 року. Вказує, що в довідці ПрАТ «Суха Балка», на підставі якої відповідачем було здійснено нарахування належних до сплати виплат, не зазначено суму оплати за відпустку у розмірі 586,56 гривень та вказаний заробіток в розмірі значно меншому ніж був нарахований та виплачений. Зазначає, що Відповідач не перевіривши правильності виданої довідки здійснив нарахування страхових виплат та проводив дані виплати в занижених розмірах одноразової страхової виплати та щомісячних страхових виплат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області з 01.02.2019р. щомісячні проводити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , страхові виплати, в порядку втраченого ним заробітку в розмірі 4981, 56 гривень з наступним перерахуванням відповідно до чинного законодавства України.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пр. Миру, 30а), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , недоплату по щомісячним страховим виплатам за період з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року в розмірі 29726, 93 гривень та недоплачену одноразову допомогу в розмірі 18774, 15 гривень.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пр. Миру, 30а) на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі відокремленого підрозділу - Криворізького відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, порушує питання про скасування судового рішення суду першої інстанції та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт звертає увагу на те, що п. 14 Порядку №1266 середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді. Виплати за час, протягом якого працівнику зберігався середній заробіток, відповідно до чинного законодавства розраховані відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (по якій розраховуються відпустки), не включаються в розрахунок заробітної плати не зважаючи на те, що з них сплачувались страхові внески.

Відповідач наголошує, що для призначення страхової виплати відділенням було взято середній заробіток позивача за шість місяців, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок відповідно до вимог п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року, тобто період з серпня 2004 року по січень 2005 року включно. Нормативними актами, які діяли на час виникнення у позивача права на відшкодування шкоди не передбачалося при розрахунку суми середньомісячної заробітної плати включення сум відпускних та на які посилається позивач.

Також відповідач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що відпускні не підлягають врахуванню при обчисленні середньої заробітної плати відповідно до п. 5 Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності №43 від. 01.11.2001 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник позивача ОСОБА_3 просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, при ухваленні рішення правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, суд надав належну оцінку всім доказам по справі. Представник позивача наголошує на тому, що відповідач безпідставно посилається на Порядок обчислення заробітної плати, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, оскільки даний порядок не має ніякого відношення до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Також представник позивача в своєму відзиві зазначає, що відповідач безпідставно посилається на Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності №43 від. 01.11.2001 року, оскільки це є Постанова самого Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, а в даному випадку слід керуватися Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Суха Балка», що підтверджується копією трудової книжки останнього, та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи (а.с. 11).

Відповідно до Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, на підприємстві ВАТ «Суха Балка», форми Н-1 за №6, затвердженого 21.02.2007 року головою правління ВАТ «Суха Балка» вказано, що 16 лютого 2005 року на шахті ім. Фрунзе, дільниця №26 головний квершлаг горизонту 1060 метру з ОСОБА_1 - гірником з настилки і ремонту колії стався нещасний випадок, внаслідок якого останньому було встановлено діагноз: лівостороння люмбоішалгія (а.с. 12-13) .

Згідно довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, серії ДНА-02 №017010 від 20.08.2007 року, ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено 30% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом з 22.05.2007 року з переоглядом 01.06.2008 року (а.с.14)

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, серії 12 ААА №047339 від 11.04.2018 року, ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено 60% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності з 11.04.2018 року по 01 травня 2019 року з переоглядом 10.04.2019 року (а.с.14).

Згідно довідки ПАТ «Суха Балка» від 22.05.2007 р. за №1282 про заробітну плату (дохід) потерпілого ОСОБА_1 встановлено, що заробітна плата позивача, який працював на ВАТ «Суха Балка» за період з серпня 2004 р. по січень 2005 р. становила: в серпні 2004р. - 139,61 гривень, відпрацьовано 4 дні; за вересень - 987, 44 гривень, відпрацьовано 22 дня; за жовтень - 603, 62 гривень, відпрацьовано 14 днів; листопад - 975, 88 гривень, відпрацьовано 22 дня; грудень - 1062, 54 гривень, відпрацьовано 23 дні; в січні 2005 р. - 626, 44 гривень, відпрацьовано 15днів (а.с.15).

Відповідно до Постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області за №4273 н від 3 жовтня 2007 року, позивачу ОСОБА_1 були призначені страхові виплати з 01.10.2007 р. в розмірі 447, 54 гривень при 30% втрати працездатності та виходячи із середньої заробітної плати 1491, 80 гривень, та призначена одноразова страхова виплата в розмірі 16830,00 гривень (а.с.17).

Згідно розрахунку середньомісячної заробітної плати позивача ОСОБА_1 (а.с.16), проведеного відповідачем встановлено, що середньомісячна заробітна плата була нарахована виходячи із формули - Зп=Зс * (Кз :К), де:

Зс - середньомісячна номінальна заробітна плата найманих працівинків, зайнятих в економіці України за 2006р. 1041,47грн.;

К - період 6 місяців;

Кз - коефіцієнт зарплати (гр 3: гр.4) 1.4324;

Зп- заробітна плата - 1491,80грн.

Заробітна плата та коефіцієнт заробітної плати був вирахований відповідно до наступних даних:

№ п/пПеріод за який взята зарплатаФактичний місячний заробіток потерпілого у 2004-2005роціСередня зарплата в галузях екорноміки у 2004-2005роціКоефіцієнт зарплати (гр. 3: гр.4)
12345
1Січень 2005р.626-44457-761.3685
2Серпень 2004 р.139-61115-081.2131
3Вересень 2004 р.987-44630-821.5653
4Жовтень 2004 р.603-62424-141.4232
5Листопад 2004 р.975-88644-271.5147
6Грудень 2004 р.1062-54703-771.5098
разом8.5946

Згідно довідки ВАТ «Суха Балка» про заробітну плату за серпень 2004 року та табелеграмми за серпень 2004 року на ім`я позивача ОСОБА_1 встановлено, що нарахована заробітна плата останнього за серпень 2004 року становить 724,24 гривень, після утримання відповідних податків та інших платежів 602, 68 гривень. При цьому заробітна плата складалась із наступних виплат: 129,08 гривень - повременна заробітна плата; 8,60 гривень - вислуга років; 586, 56 гривень - оплата щорічної відпустки(а.с.19-20).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , керувався ст. ст. 15,16 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», зі змінами та доповненнями, Законом України «Про оплату праці», Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням», Постановою Кабінету Міеністрів України від 27 грудня 2017 р. № 1053 «Про перерахування розміру страхових виплат потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, та членам їх сімей», ст.ст. 4,12,13, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, й виходив з того, що неврахування нарахованої та виплаченої оплати відпускних в розрахунковому періоді обмежує право позивача на отримання належної соціальної допомоги.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Статтею 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зі змінами та доповненнями, які діяли на час настання страхового випадку, передбачено, що середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266, із змінами, внесеними згідно Постанови КМУ № 949 від 18.07.2007, передбачено, що середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дане положення передбачено також п.11 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зі змінами та доповненнями, які діяли на час настання страхового випадку, відповідно до якого при обчисленні середньомісячного заробітку враховуються основна і додаткова заробітна плата, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які включаються до фонду оплати праці і підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб.

Статтями 1, 2 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. В структуру заробітної плати входять основна, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці. Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені законодавством, премії, пов`язанні з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Інструкцією зі статистики заробітної плати затвердженої Міністерством праці України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.204 року (надалі- Інструкція) передбачено, що Фонд оплати праці складається із: основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Пунктом 2.2.12 Інструкції передбачено, що Фонд додаткової заробітної плати включає оплату за невідпрацьований час - оплата та сума грошової компенсації відпусток та додаткових відпусток працівнику.

Оподаткування відпускних здійснюється у порядку, передбаченому для оподаткування зарплати, відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 3.1.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» об`єктом оподаткування резидента є його загальний місячний оподатковуваний дохід (ЗМОПД). Повний перелік доходів, що включаються до складу ЗМОПД, наведений у п. 4.2 даного Закону. Доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати й винагороди, нараховані (виплачені) платникові податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору, включені в перелік пп. 4.2.1.

З викладеного вбачається, що нараховані позивачу відпускні в розмірі 586,56 гривень відносяться до фонду оплати праці та підлягають обкладенню прибутковим податком з громадян, а тому повинні бути включені для розрахунку середньоденної заробітної плати.

Як вбачається із довідок ПАТ «Суха Балка» та табелеграми на ім`я позивача ОСОБА_1 суми заробітної плати позивача за серпень 2004 року різняться.

Так в довідці наданій підприємством відповідачу і з якої була розрахована середня заробітна плата та з неї нараховані страхові виплати ОСОБА_1 та довідці, наданій на вимогу позивача ОСОБА_1 , вказана інша заробітна плата позивача за серпень 2004 року, а саме зазначений її розмір 724, 24 гривень.

В довідці ПАТ «Суха Балка» за №1282 від 22.05.2007 року (а.с. 15), із якої позивачу розрахована середня заробітна плата та з неї нараховані страхові виплати не вказана за серпень 2004 року оплата щорічних відпусток позивача в розмірі 586,56 гривень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підприємство - ПАТ «Суха Балка» зобов`язано було вказати у виданій ним довідці від 22.05.2007р. за №1282, що заробітна плата позивача за серпень 2004 року становила 724,24 гривень, оскільки статтею 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та пунктом 7 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» передбачено, що середня заробітна плата застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату.

Як вбачається із довідки та табелеграми виданої підприємством заробітна плата позивача в серпні 2004р. становила 724,24 грн., в яку входило: 129,08грн. - повременна заробітна плата; 8,60грн. - вислуга років; 586,56грн. - оплата щорічної відпустки. Пунктом 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати затвердженої Міністерством праці України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.204р. передбачено, що Фонд додаткової заробітної плати включає оплату за невідпрацьований час - оплата та сума грошової компенсації відпусток та додаткових відпусток працівнику.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підприємство зобов`язане було включити у довідку, про заробітну плату (дохід) потерпілого - ОСОБА_1 оплату щорічних відпусток за серпень 2004 року в розмірі 586, 56 гривень, а загальна сума заробітної плати на серпень 2004 року повинна була бути зазначена в розмірі 724,24 гривень.

Тому видана із порушенням законодавства довідка про заробітну плату позивача призвела до неправильного обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Отже, колегія суддів не може погодитись з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, що в розрахунковий період не включається проведена, в розрахунковому періоді, оплата відпускних, оскільки це суперечить як п.11. ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зі змінами та доповненнями, яким передбачено, що при обчисленні середньомісячного заробітку враховуються основна і додаткова заробітна плата, так і п.7 Положення «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 949 від 18.07.2007. Посилання відповідача на Лист Міністерства праці та соціальної політики від 15.11.2001р. №20-442 не може бути прийнято до уваги, оскільки в Листі значиться порядок розрахунку середнього (середньочасового та середньоденного) заробітку.

А тому страхові виплати повинні були бути нараховані позивачу наступним чином.

Із позивачем ОСОБА_1 нещасний випадок стався 16.02.2005 року, а 20.08.2007 року йому первинно було встановлено 30% професійної втрати працездатності із наступним переоглядом.

Згідно пункту 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 949 від 18.07.2007, передбачено що, у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що провадиться робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, за формулою:

З = З(н) х С : М,

де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;

З(н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року з якого призначається страхова виплата;

С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + К4 + К5 + К6);

М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.

Коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який враховується при призначенні страхових виплат, визначається за формулою

К = З(в) : З(с),

де К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи;

З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка враховується при призначенні страхових виплат за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;

З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати.

Якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується не за місяць, а пропорційно кількості днів, фактично відпрацьованих застрахованою особою в зазначеному місяці, виходячи із числа робочих днів, обчислених у середньому за рік.

Дані про середню заробітну плату працівників, зайнятих в економіці України, за роками та місяцями відповідного року доводяться до робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виконавчою дирекцією Фонду на підставі даних Держкомстату.

Відповідно до данних про середньомісячну заробітну плату одного штатного працівника по економіці України за 2006 рік середньомісячна заробітна плата становила 1041,47 гривень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що розрахунок середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 необхідно провести наступним чином:

№ п/пПеріод за який взята зарплатаФактичний місячний заробіток потерпілого у 2004-2005роціСередня зарплата в галузях екорноміки у 2004-2005роціКоефіцієнт зарплати (гр. 3: гр.4)
12345
1Січень 2005р.626-44457-761.3685
2Серпень 2004 р.724-24115-086.2933
3Вересень 2004 р.987-44630-821.5653
4Жовтень 2004 р.603-62424-141.4232
5Листопад 2004 р.975-88644-271.5147
6Грудень 2004 р.1062-54703-771.5098
разом13.6748

В подальшому розрахунок середнього заробітка позивача проводиться за формулою передбаченою п. 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1266 від 26.09.2001 року, із змінами, внесеними згідно Постанови КМУ № 949 від 18.07.2007, а саме:

Зп=Зс * (Кз :К), де:

Зс - середньомісячна номінальна заробітна плата найманих працівинків, зайнятих в економіці України за 2006р. - 1041-47грн.;

К - період 6 місяців;

Кз - коефіцієнт зарплати (гр 3: гр.4) 2.2791;

Зп - заробітна плата - 2373грн. 61коп.

При первинному освідченні МСЕК від 20.08.2007 року ОСОБА_1 було встановлено 30% професійної втрати працездатності, при середньомісячній заробітній платі 2373,61 гривень, щомісячні страхові виплати повинні були бути призначені в розмірі 712, 08 гривень.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір щомісячних страхових виплат позивачу ОСОБА_1 належало визначити в розмірі 712,08 гривень з 20.08.2007 року - первинного освідчення МСЕК, натомість відповідачем сума страхових виплат була призначена в розмірі 447, 54 гривень.

Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності та підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Сумма щомісячних страхових виплат після первинного освідчення в МСЕК - 22.05.2007 р. повинна стновити 712,08 гривень, в подальшому страхові виплати перераховуються на коефцієнти перерахунку страхових виплат з 01 березня кожного року які проводяться робочими органами Фонду соціального страхування, а саме : з 01.03. 2008 р. на коефіцієнт 1.125, з 2009 р. на 1.063, з 2010 р. - 1.0, з 2011 р. - 1.102, з 2012 р. - 1.176, з 2013 р. - 1.149, з 2014 р. - 1.079, в 2015 та 2016 роках перерахунок не проводився, з 1.03. 2017 р. на коефіцієнт 1.236, з 2018 р. - 1.200.

Суми щомісячних страхових виплат позивача, на час первинного огляду в МСЕК - 712,08 гривень при перерахнку на коефцієнти перерахунку страхових виплат, які проводяться робочими органами Фонду соціального страхування з 1 березня кожного року - 1.125, 1.063, 1.0, 1.102, 1.176, 1.149, 1.079, з 2008 р. по включно 2014 р. і сума щомісячних страхових виплати повинна становити станом на 1.03.2014 р. в розмірі 1368,19 гривень. В 2015 та 2016 роках перерахунок не проводився, сума повинна становити 1368,19 гривень. В 2017 р. з 01 березня коефіцієнт перерахунку становить 1.236, сума страхових виплат повинна становити 1691,08 гривень.

Постановою Кабінету міністрів України від 27 грудня 2017 р. N 1053 «Про перерахування розміру страхових виплат потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, та членам їх сімей» збільшено розмір заробітної плати, з якої станом на 1 березня 2017 р. розраховувалися суми страхових виплат. Розмір збільшення становить 1281,92 гривні. На 01.01.2018 р. сума щомісячних страхових виплат позивачу повинна бути перерахована із врахування Постанови КМУ №1053 та становити 2075,65 гривень із розрахунку: 1691,08 гривень (сума страхових виплат з 01.03.2017 р.), що в перерахунку за заробітну плату становить 5636,93 гривень + 1281,92 гривень (збільшено розмір заробітної плати відповідно до Постанови КМУ України № 1053) = 6918 , 85 гривень - заробітна плата із якої необхідно нараховувати страхові виплати Х на 30% втрати працездатності = 2075, 65 гривень. З 1.03.2018р. коефіцієнт перерахунку становить 1.200, сума щомісячних страхових виплат повинна становити 2490, 78 гривень. З 11 квітня 2018 р. позивачу встановлено 60% втрати працездатності, щомісячні страхові виплати перераховуються і повинні становити 4981,56 гривень, із розрахунку: 2490,78грн. / на 30% х 60%=4981,56 гривень. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на 01.02.2019 р. сума щомісячних страхових виплат позивачу також повинна становити 4981, 56 гривень.

Відповідно до довідки наданої відповідачем від 21.08.2018р. за №08/851 (а.с.18) про проведені позивачеві щомісячні страхові виплати з 01.02.2016р. (період з якого просить позивач стягнути недоплату страхових виплат), позивачу щомісячні страхові виплати проводилися в розмірі 859,90 гривень щомісячно до 01.03.2017 р. при належних виплатах 1368, 19 гривень, щомісячна недоплата становила 508,29 гривень, а за 13 місяців (з 01.02.2016 р. по 01.03.2017 р.) недоплачено 6607, 77 гривень.

З 01.03.2017р. по 01.01.2018р. щомісячні стархові виплати проводилися в розмірі 1062, 84 гривень при належних виплатах 1691, 08 гривень, щомісячна недоплата становила 628, 24 гривень, а за 10 місяців недоплачено 6282, 40 гривень.

З 01.01.2018 р. по 01.02.2018 р. страхові виплати щомісячно проводилися в розмірі 1447, 41 гривень при належних виплатах 2075, 65 гривень, щомісячна недоплата становила 628, 24 гривень, а за два місяці не доплачено 1256, 48 гривень.

За березень 2018 р. позивачу була проведена щомісячна страхова виплата в розмірі 1736,90 гривень при належній виплаті 2490,78 гривень, сума недоплати становить 753, 88 гривень.

З 11.04.2018 р. у зв`язку із встановленням позивачу 60% втрати працездатності сума страхових виплат 4981,56 гривень.

З 01.04.2018 р. по 01.05.2018 р. позивачу належало до виплати 4151, 30 гривень (за 10 днів з 01.04.2018 р. по 11.04.2018 р. в сумі 830, 26 гривень, та з 11.04.2018 р. по 01.05.2018 р. - 20 днів - 3321, 04 гривень) фактично було виплачено 2894,83 гривень, недоплата становила 1256, 47 гривень.

З 01.05.2018 р. по 01.02.2019 р. - 9 місяців виплати проводилися в розмірі 3473, 79 гривень, при належних виплатах 4981, 56 гривень, сума недоплати становила 1507, 77 гривень щомісяця, а за 9 місяців недоплачено 13569, 93 гривень.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за період з 01.02.2016 р. по 01.02.2019 р. сума недоплати щомісячних страхових виплат становила 29726, 93 гривень (6607, 77 гривень + 6282, 40 гривень + 1256, 48 гривень + 753, 88 гривень + 1256, 47 гривень + 13569, 93 гривень).

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зі змінами та доповненнями, в разі встанволення стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду. Відкоригована середньомісячна заробітна плата позивача станом на настання страхового випадку становила 2373, 61 гривень, при 30% втарти працездатності сума одноразової допомоги повинна становити 71208, 30 гривень, що не перевищує чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду,

Позивачеві, рішенням комісії, яка проводила розслідування нещасного випадку, одноразова страхова виплата в зв`язку із наявністю його вини в нещасному випадку була зменьшена на 50%, тому одноразову виплату слід було виплатити в розмірі 35604, 15 гривень. Відповідно до Постанови за №4273н від 3 жовтня 2007р. відповідач провів виплату одноразової допомоги позивачу в розмірі 16830,00 гривень (а.с.17), при належній виплаті 35604,15 гривень, таким чином сума недоплати становить 18774,15 гривень, яку слід стягнути з відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що неврахування нарахованої та виплаченої оплати відпускних в розрахунковому періоді обмежує право позивача на отримання належної соціальної допомоги.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області з 01.02.2019 року проводити ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати, в порядку втраченого ним заробітку, в розмірі 4981, 56 гривень з наступним перерахуванням відповідно до чинного законодавства України, та стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 недоплати по щомісячним страховим виплатам за період з 01.02.2016 року по 01.02.2019 року в розмірі 29726, 93 гривень та недоплаченої одноразової допомоги в розмірі 18774, 15 гривень.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі відокремленого підрозділу - Криворізького відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській областізалишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст судового рішення складено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: