Справа № 760/2325/17
Провадження №2/760/2534/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 , в інтересах позивача ОСОБА_1 , 03.02.2017 р . звернулася до суду із зазначеним позовом до ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просила:

зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), який був накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 07.02.2011 р. державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні ВП № 2419243;

зняти заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка була накладена згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 07.02.2011 р. державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні ВП № 2419243;

виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження 10799635 від 07.02.2011 р.

Ухвалою суду від 13.03.2017 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зняття арешту з майна, та призначено справу до судового розгляду.

17.01.2018 р. до суду від представника позивача - ОСОБА_3 надійшло клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача. Подане клопотання мотивоване тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 10213. Після його смерті відкрилася спадщина за заявою спадкоємиці другої черги, його рідної сестри, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, представник позивача просила залучити до участі у справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правонаступником після смерті позивача, ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

05.03.2019 р. до суду від третьої особи ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої останній просить залучити до участі у справі правонаступника позивача - ОСОБА_4 , а провадження у справі зупинити до вступу правонаступника.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, подані клопотання, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер позивач - ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис № 10213, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.06.2017 р. Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У п. 2 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» надано роз`яснення про те, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Статтею 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Ухвалюючи рішення у справі, суд, за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний із предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із не залежних від нього причин.

Згідно ст. 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З наведеного випливає, що померла фізична особа не може бути стороною в цивільному процесі, оскільки після смерті вона втрачає цивільну процесуальну правоздатність і дієздатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі № 910/1972/17 за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Тобто, правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, в яких сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається у тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих чи інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони (учасника) та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. В такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи.

Підставою процесуального правонаступництва є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого одна сторона, зокрема внаслідок смерті, вибуває зі спірних, встановлених судом правовідносин. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковим для правонаступника (ч. 2 ст. 55 ЦПК України).

Стаття 1216 ЦК України встановлює спадкування, як одну із підстав матеріального правонаступництва. Відповідно до цієї статті, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його емері. (стаття 1218 ЦК).

Статтею 1219 ЦК визначені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини.

Так, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Залучення судом правонаступників позивача, який помер, апріорі потребує зміни підстав та предмета позову, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу та суперечить положенням ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни і підстав, і предмета позову.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 183/4229/14-ц.

На підставі наведеного, суд вважає, що у спадкоємців позивача відсутні підстави для правонаступництва у цій справі.

Крім того, спадкоємець ОСОБА_4 з заявою про залучення до участі у справі як правонаступника позивача, до суду не зверталась.

Виходячи з характеру спірних правовідносин, які виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цивільній справі, у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_1 , на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 25, 55, 1216, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 255, 260-261, 352-354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про зняття арешту з майна на підставі п. 7 ч.1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.