Ухвала

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 727/5790/16

провадження № 61-29325ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Яремка В. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про захист авторського права та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 12 вересня 2017 року у цій справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу справи між суддями 12 червня 2019 року суддею-доповідачем визначено Яремка В. В.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Яремка В. В.

Заяву мотивовано тим, що суддею Яремком В. В. порушено норму статті 407 ЦПК України щодо строків розгляду справи, суддя працював в Апеляційному суді Чернівецької області, а тому добре знайомий з колегією суддів, які ухвалили судове рішення, що є предметом касаційного оскарження.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, виходячи з такого.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК Українита статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Доводи заявника, викладені у заяві про відвід судді Яремка В. В., не свідчать про наявність підстав для відводу за суб`єктивним та/або об`єктивним критеріями.

Так, суддя участі у розгляді цієї справи у судді апеляційної інстанції не брав, обставини, які б свідчили про його пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні, на такі обставини не посилається й заявник. Обізнаність судді-доповідача зі складом апеляційного суду, який розглядав справу, а також строк перебування справи у провадженні суду, не свідчить про наявність сумнівів в неупередженості судді, а відповідно не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Оскільки, доводи заявника про існування обставин, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Яремка В. В., не знайшли підтвердження, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_6 відводу судді-доповідача Яремка В. В., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді-доповідача Яремка В. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про захист авторського права та стягнення компенсації, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 12 вересня 2017 року.

Заяву про відвід судді-доповідача Яремка В. В. передати для вирішення іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко