Справа № 630/338/19
Провадження № 2/630/240/19
02 жовтня 2019 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участі секретаря Косенко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 630/338/19 (провадження № 2/630/240/19) за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , від імені яких діє представник ОСОБА_3 , до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 153,20 кв.м, житловою площею 70,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в 1 АДРЕСА_2 2 частині за кожним з позивачів як на майно набуте подружжям за час шлюбу,
В обґрунтування заявленого позову представник позивача ОСОБА_4 вказувала, що позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували з лютого 1983 року у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 лютого 2013 року. В період перебування у шлюбі позивачі придбали у свою власність на підставі договору купівлі-продажу незакінчений будівництвом дачний будинок, готовність 64%, з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але право власності на цей будинок було оформлено на ім`я ОСОБА_2 . В подальшому позивачі здійснили реконструкцію вказаного дачного будинку та завершили його будівництво, перетворивши його на житловий будинок. У 2013 році позивач ОСОБА_1 зверталась до суду з цивільним позовом та за нею було визнано право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачі використовують свій будинок для постійного проживання, зареєстровані в ньому з 2005 року, провели до будинку необхідні інженерні комунікації, тобто використовують його саме як житловий будинок.
Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, але їх представник ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача в заочному порядку, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просила його задовольнити.
Відповідач Люботинська міська рада Харківської області відзив на позов не подала, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, але в судове засідання її представник не з`явився без поважних на то причин. Заяву про відкладення розгляду справи до суду відповідач не подав. Тому суд вирішує справу зі згоди представника позивача на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку.
Дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне.
Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 1983 року, який був розірваний на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 лютого 2013 року, ухваленого в справі № 630/66/13-ц.
В період шлюбу 20 серпня 2005 року ОСОБА_2 придбав незакінчений будівництвом дачний будинок, готовністю 64% з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 20 серпня 2005 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 2291. Продавцем по даному договору вказаний ОСОБА_5
Однак, своє право власності на незакінчений будівництвом дачний будинок ОСОБА_6 на підставі вказаного вище договору не зареєстрував. Згідно з відповіддю КП «Люботинське БТІ» від 24 квітня 2019 року, станом на 01 січня 2013 року незакінчений будівництвом дачний будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрований на ім`я ОСОБА_5 на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 червня 2005 року.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Вказаний об`єкт незавершеного будівництва набув юридичного статусу об`єкту нерухомого майна, тому його слід розцінювати як предмет поділу між подружжям із визначенням ідеальних часток.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжі.
Як вбачається з рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 квітня 2013 року, ухваленого в справі № 630/172/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будівництва, судом були встановлені ті обставини, що будівництво будинку, що зареєстрований на праві власності на ім`я ОСОБА_2 , було завершено, за виключенням дрібних будівельних робіт. Це слугувало підставою для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будівництва, а саме будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та припинення права спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Виходячи з встановлених вищевказаним судовим рішенням обставин, суд дійшов висновку, що кожен з подружжя ОСОБА_7 набув право власності в рівних частках на будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані для завершення будівництва дачного будинку. Від так, кожного з них слід вважати рівноправним забудовником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого станом на 22 квітня 2019 року, на земельній ділянці площею 1000,00 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , збудовані житловий будинок літ. «А-2» з напівпідвалом літ. «апд», входом у підвал літ. «авх», загальною площею 153,20 кв.м, житловою площею 70,20 кв.м, та надвірні будівлі: альтанка літ. «Б», ємність для води літ. «В», вбиральня літ. «Г», душ літ. «Д», баня літ. «Е», гараж літ. «Ж», оглядова яма літ. «ж.о.г.л.», свердловина літ. «К», вигрібна яма літ. «Я» та огорожа 1-3.
З поданого позивачами звіту про проведення огляду дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , підготовленого ТОВ «АПБ «АТРІУМ» 28 серпня 2019 року, вбачається, що вказаний дачний будинок на час обстеження повністю добудований та використовується як індивідуальний житловий будинок, який відповідає діючим будівельним нормам, які пред`являються до житлових будинків, та придатний для подальшої надійної експлуатації. Звіт складений експертом Клочко М.І., який має відповідний кваліфікаційний сертифікат та свідоцтво експерта.
Додатковим підтвердженням того, що новозбудований будинок використовується ОСОБА_1 і ОСОБА_2 саме як житловий, являються відмітки в паспортах позивачів про реєстрацію їх постійного місця проживання в цьому будинку з 26 серпня 2005 року та укладення договорів з підприємствами постачальниками комунальних послуг з 2006 та 2009 років.
Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Досліджені докази в сукупності підтверджують ті обставини, що кожен з позивачів, володіючи в однакових обсягах будівельними матеріалами і конструктивними елементами, створили новий об`єкт нерухомого майна житловий будинок, право власності на який слід визнати за кожним з них в рівних частках.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 331 ЦК України, ст.ст. 10-13, 81, 82, 200, 206, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Скасувати реєстрацію права власності на дачний будинок незакінчений будівництвом за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_5 , яка була здійснена на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 червня 2005 року.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , право власності в 1/2 частині на житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 153,20 кв.м, житловою площею 70,20 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за забудовником.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , право власності в 1/2 частині на житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 153,20 кв.м, житловою площею 70,20 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за забудовником.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений 10 жовтня 2019 року.

Суддя О. О. Малихін