Справа № 569/8618/19
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючої судді - Панас О.В.
при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що 24 квітня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області прийнято рішення по ц/с №1715/2997/12 р. (за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів) про стягнення із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок щомісячно на користь ОСОБА_1 , починаючи з дня подачі заяви 23.02.2012 року.
На даний момент виконавчий лист по вказаній цивільній справі перебуває на виконанні у Рівненському міському ВДВС ГТУЮ в Рівненській області.
Однак, з часу ухвалення вказаного рішення про стягнення аліментів матеріальний стан позивача погіршився, що є підставою для збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення з огляду на наступне.
На даний час позивач не працює та не має стабільного доходу, батьки безпосередньо допомагають у матеріальному забезпеченні дитини.
З часу присудження аліментів в розмірі 400,00 грн. у 2012 році, суттєво зросли ціни, відповідно збільшились потреби матеріального забезпечення, тому з врахуванням матеріального стану позивача, стало дуже тяжко забезпечувати гідний рівень життя дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Мазурок В.С. до початку судового засідання подав до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги та просив розглянути позов у його відсутність та позивачки. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач ОСОБА_2 , будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином рекомендованою кореспонденцією , в судове засідання не з`явився. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2012 року у справі № 1715/2997/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, стягнуто із ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок щомісячно на користь ОСОБА_1 , починаючи з дня подачі заяви 23.02.2012 року.
Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 556, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції підтверджується, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Відповідно до вимог ч. 3 ст.181 СК спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4). Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Таким чином, судом встановлено, що на утримання дитини стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі, у даній справі позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та перейти на стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача. За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення шляхом зміни способу стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , 2005 р.н. у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.
Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити . Змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У зв`язку з задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, припинити з моменту набрання рішенням законної сили подальше примусове виконання рішення Рівненського міського суду від 24.04.2012 року у справі № 1715/2997/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В разі наявності заборгованості за вказаним рішенням суду, проводити стягнення нарахованої заборгованості по аліментах до повного виконання. Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. в прибуток державного бюджету .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча ) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Рівненського апеляцiйного суду або через Рiвненський мiський суд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання , учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення виготовлене - 18.10.2019 р.
Суддя: О.В.Панас