П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 759/5088/18

провадження 22-ц/824/11925/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Величко Т.О.,

у справі за позовом Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 2 липня 2013 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картко, затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010 року та Тарифами Банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідачка ОСОБА_1 кредит та відсотки за користування кредитними коштами не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 28 лютого 2018 року в сумі 45663 грн.29 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 299 грн.04 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 37920 грн.23 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 4793 грн.39 коп., а штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) і 2150 грн.63 коп. ( процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 18 червня 2019 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» о ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального права. Зокрема, посилається на те, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору, до того ж позивачем наданий розрахунок заборгованості, в якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до умов кредитного договору, а відповідачем ці докази не спростовані. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що його не було ознайомлено Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Крім того, зазначає про те, що суд першої інстанції, не погодившись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, повинен був навести свій розрахунок.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір б/н від 21 липня 2013 року, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань виникла заборгованість, яка станом на 28 лютого 2018 року становить 45663 грн.29 коп., з яких: 299 грн.04 коп. - заборгованість за кредитом; 37920 грн.23 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4793 грн.39 коп. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 2150 грн.63 коп. (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що відповідач ознайомилась саме з тими Умовами та Правилами надання банківських послуг, які долучені до позовної заяви, позивачем не надано доказів на підтвердження строку дії картки, докази отримання такої картки відповідачем.

Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кілько документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Установлено, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яку підписала ОСОБА_1 , не визначено процентної ставки за кредитом та не передбачено умов нарахування неустойки.

ПАТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи позов, крім розрахунку заборгованості, посилалося на те, що підписана ОСОБА_1 заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010 року, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складають кредитний договір.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, того, що саме ці Тарифи і Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася з ними, підписуючи заяву про отримання картки, а також те, що вказані документи на момент підписання ОСОБА_1 анкети-заяви від 21 липня 2013 року взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати неустойки (пені, штрафів), у розмірах і порядках нарахування, зазначених в документах, що додані банком до позовної заяви.

Крім того, роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У цьому випадку також неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (21 липня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (квітень 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

Установивши, що наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можна розцінити як частину кредитного договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав уважати, що сторони визначили умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки а порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Вимог про стягнення процентів за користування коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених, зокрема, ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не заявляв.

Щодо вирішення судом першої інстанції спору в частині позовних вимог банку про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, то в цій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Установлено, що підписана 21 липня 2013 року відповідачкою ОСОБА_3 анкета-заява також не містить і строку повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Наявні в справі документи та відсутність заперечень з боку відповідача, дають підстави для висновку, що кошти в сумі 300 грн. відповідачем були отримані, але добровільно не повернуті, а тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 підлягає частковому стягненню сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме за подання позовної заяви - 11 грн.45 коп., за подання апеляційної скарги 17 грн.18 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 18 червня 2019 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом і в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» (, адреса: 01001, м.Київ, вул..Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитом за кредитним договором від 21 липня 2013 року в сумі 299 грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» ( , адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) у рахунок часткового відшкодування судового збору 28 грн.63 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус