РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2360/19

17 жовтня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

представника позивача не з`явився

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/2360/19 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що з 18.08.1996 року по 07.03.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . За час шлюбу ОСОБА_3 було виділено у власність земельну ділянку площею 0,1 га в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку на якій вони за час шлюбу збудували житловий будинок, з надвірними будівлями, в який вселились, зареєструвались у ньому, проживали, електрифікували та газифікували його. За рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.03.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, але позивач продовжувала обслуговувати будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані позивач та їх діти. Після смерті ОСОБА_3 позивач виготовила технічний паспорт на будинок з надвірними будівлями, але коли вирішила отримати свідоцтво про право на частку у спільному майні подружжя на вказаний будинок та на земельну ділянку, то нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, оскільки право власності на житловий будинок не зареєстроване, а право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 зареєстроване за на підставі договору дарування від 17.07.2017 року ОСОБА_2 . Вказує, що оскільки на земельній ділянці за час шлюбу побудовано за спільні кошти будинок, то земельна ділянка також вважається спільною сумісною власністю. Просить визнати недійсним укладений 17.07.2017 року між ОСОБА_3 та відповідачем договір дарування земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , визнати земельну ділянку за цією адресою об`єктом права спільної сумісної власності та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про те, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно приписів ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

18.08.1996 року Малостидинською сільською радою Костопільського району Рівненської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №8.

Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради від 02.12.1998 року №651 ОСОБА_3 виділено в приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку, на підставі якого 10.12.1998 року ОСОБА_3 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії РВ №03380.

02.02.1999 року ОСОБА_3 було видано будівельний паспорт № НОМЕР_1 на забудову земельної ділянки.

04.02.1999 року ОСОБА_3 надано дозвіл №2 на виконання будівельних робіт з будівництва одноповерхового житлового будинку та госпбудівель за адресою АДРЕСА_1 .

23.02.1999 року між Костопільською міською радою та ОСОБА_3 було укладено договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

З позовної заяви вбачається, що за період перебування позивача у шлюбі із ОСОБА_3 на вказаній земельній ділянці по АДРЕСА_1 збудовано житловий будинок з надвірними будівлями, в якому позивач зареєстрована на даний час. У вказаному будинку також зареєстровані діти позивача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані обставини підтверджуються будинковою книгою на вказаний житловий будинок.

У 2002 році будинок було електрифіковано, що підтверджується технічними умовами №8 на електропостачання від 13.12.2002 року.

У 2007 році будинок було газифіковано, про що свідчить робочий проект газифікації будинку по АДРЕСА_1 та договір 3778 від 22.08.2007 року, відповідно до якого було виконано газифікацію будинку.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 07.03.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

17.09.2013 року між ОСОБА_1 та Костопільським управлінням по експлуатації газового господарства ПАТ «Рівнегаз» було укладено договір №06/161 на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільним підприємствами) по будинку по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані позивач та їх спільні діти.

Після смерті ОСОБА_3 позивач виготовила технічний паспорт на будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

19.02.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя на житловий будинок з надвірними будівлями та на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , оскільки право власності на житловий будинок не зареєстроване, а право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 .

Вказана обставина підтверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя від 19.02.2019 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 19.02.2019 року №156800782.

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:007:1052 площею 0,1 га зареєстроване на підставі договору дарування №1184 від 17.07.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Гладишем О.А.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договорам або законом.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст.368 Цивільного кодексу України передбачає, що у спільній сумісній власності перебуває майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд враховує, що за час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі ними збудовано на належній ОСОБА_3 земельній ділянці в АДРЕСА_1 житловий будинок з надвірними будівлями і вартість вказаної земельної ділянки істотно збільшилась за рахунок спільних затрат подружжя, а відтак в силу ст.62 Сімейного кодексу України така земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . На підтвердження протилежного доказів суду не надано.

Відповідно до ч.2-4 ст.65 Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.4 ст.203 Цивільного кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відтак, суд дійшов висновку, що при укладенні 17.07.2017 року договору дарування земельної ділянки в АДРЕСА_1 з кадастровим номером :03:007:1052 площею 0,1 га, яка є об`єктом права спільної сумісної власності, ОСОБА_3 зобов`язаний був отримати письмову згоду позивача на його укладення, а за відсутності такої згоди вказаний договір підлягає до скасування.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При поданні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., що підтверджується квитанціями №5 та №6 від 28.02.2019.

Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності задоволити.

Визнати недійсним та скасувати укладений 17.07.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Гладишем О.А. за №1184 договір дарування земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 :03:007: НОМЕР_3 площею 0,1 га та скасувати його державну реєстрацію.

Визнати земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 :03:007:1052 площею 0,1 га об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 /одну другу/ частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 :03:007: НОМЕР_3 площею 0,1 га.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з Державного бюджету судовий збір у розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 копійок, сплачений згідно квитанції №6від 28.02.2019 при поданні позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 17.10.2019.

СуддяВ. В. Левчук