ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9207/19

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1238/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

скаржник: ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Васильєв Антон Сергійович,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Васильєва Антона Сергійовича,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту судового рішення - 15 серпня 2019 року.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Васильєва А.С., у якій просив скасувати постанову державного виконавця про розшук майна боржника від 29 липня 2019 року.

У мотивування заявлених вимог зазначив, що зміст оскаржуваної постанови скопійований з іншої постанови державного виконавця Дяченко А.М. від 31 березня 2017 року про розшук майна боржника, зокрема, у ній зазначено реквізити аналогічного транспортного засобу. Указана постанова державного виконавця Дяченко А.М. скасована ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова, що набрала законної сили.

Також зазначив, що у оскаржуваній постанові указана сума штрафу 850 грн, у той час як у постанові працівника поліції - 425 грн.

Ухвалою від 15 серпня 2019 року Деснянський районний суд м. Чернігова відмовив у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 та повернув матеріали заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу суду незаконною, просить скасувати її та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову про розшук майна боржника від 29 липня 2019 року та зобов`язати державного виконавця закрити виконавче провадження № 55790613.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції поверхнево віднісся до розгляду скарги, оскільки оскаржувана ухвала була виготовлена суддею на протязі доби без зазначення дати звернення до суду.

Скаржник указує, що суд, усупереч його заявленому клопотанню, не витребував матеріали виконавчого провадження, з яких би вбачалось, що в силу ст. 303 КУпАП строк примусового виконання постанови поліцейського, скаргу на яку розглянув Новозаводський районний суд м. Чернігова, вже сплинув.

Державним виконавцем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дійшовши висновку про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , суддя районного суду виходив з того, що спір між учасниками виник під час виконання постанови, прийнятої в порядку КУпАП, отже заявник, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, має оскаржити дії державного виконавця в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Васильєва А.С., у якій просив скасувати постанову державного виконавця про розшук майна боржника від 29 липня 2019 року, зазначивши, що не погоджується зі змістом постанови та указаним у постанові розміром штрафу (а.с. 1-2).

З доданої до скарги копії постанови про розшук майна боржника від 29 липня 2019 року вбачається, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Васильєва А.С. перебуває постанова № ДР 116418, видана 05 липня 2019 року УПП у місті Чернігів ДПП, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 850 грн. У зв`язку з несплатою боржником штрафу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, державний виконавець відповідно положень до ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» оголосив в розшук майно боржника (а.с. 3).

Порядок судового контролю за виконанням судових рішень встановлений розділом VII ЦПК України.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» визначений перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 3 Закону).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби урегульований ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 указаної норми рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Як правильно зазначив районний суд, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця з приводу примусового виконання постанови працівника УПП у місті Чернігові про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу. Тобто виконавче провадження відкрито з виконання постанови про стягнення з правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу та не стосується питання виконання рішення, ухваленого відповідно до норм ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зважаючи на наведене у сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що районний суд правильно зазначив про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки заявлені у скарзі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що скаржник подав скаргу на дії державного виконавця з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підвідомчість спору адміністративному суду. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17.

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні скаржником вимог процесуального закону, і на вказані вище правовідносини положення ЦПК України щодо оскарження дій державного виконавця не поширюються.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження у справі вірно застосовані норми чинного цивільного процесуального права, ухвала постановлена з додержанням вимог закону, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2019 року.

Головуюча: Судді: