справа № 523/7382/18
провадження №2/489/279/19
15 жовтня 2019 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Коденко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії та визнання договору іпотеки припиненим (таким, що втратив чинність)
01.06.2018 на її адресу надійшла вимога відповідача із вказаними реквізитами банківського рахунку для сплати боргу, на який вона 07.06.2018 перевела заборгованість за кредитним договором в розмірі 162877,86 грн., що еквівалентно 6227,12 доларів США, та 2472,47 грн. судового збору. Проте відповідач продовжує вимагати повернення сум борг, яка значно перевищують суму, встановлену судом та сплачену нею, направивши їй вимогу про погашення заборгованості в розмірі 448531,44 грн. та 1069240,34 грн. пені, всього 1517771,78 грн. з одночасним попередженням, що у разі несплати вказаної грошової суми її нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, буде продано в позасудовому порядку на підставі договору. При цьому, відповідачу було відомо про рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 28.09.2017, яке набрало законної сили 10.05.2018, оскільки його представник приймав участь в судових засіданнях в апеляційному суді.
Так як виплатою заборгованості в розмірі, встановленої рішенням суд від 28.09.2017, позивач припинила основне зобов`язання за кредитним договором, забезпечене іпотекою, тому вона вважає, що нотаріально посвідчений договір іпотеки від 06.04.2006, підлягає визнанню таким, що припинив (втратив) чинність.
Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 19.06.2018 матеріали цивільної справи передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.08.2019 справу передано за підсудністю за місцем реєстрації відповідача до Ленінського районного суду міста Миколаєва.
Так як матеріалами справи підтверджується, що фактичне надходження до суду заяви ОСОБА_1 про зміну підстав та предмету позову мало місце 02.07.2018, тобто після прийняття Суворовським районним судом міста Одеси ухвали від 19.06.2018, що впливає на підсудність даного спору, з урахуванням вимог частини другої статті 31 та частини першої статті 32 ЦПК України та заяви позивача, ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.10.2018 (суддя Тихонова Н.С.) справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою цього суду (суддя Тихонова Н.С.) від 21.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу судових справ згідно розпорядження керівника апарату суду № 73 від 12.03.2019 року (в зв`язку з відставкою судді Тихонової Н.С.) цивільна справа передана для розгляду головуючому судді Коваленку І.В.
Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 04.04.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 10.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання, призначене на 01.10.2019 11:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У поданій до суду письмовій заяві позивач просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач причину неявки до суду не повідомив та відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
06.04.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та позичальником ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 1110, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Пепеляшковою А.О.
За умовами пункту 1.2 вказаного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: нежилі приміщення офісу, що складаються в цілому з нежилих приміщень 1-го поверху, загальною площею 47,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору (ВСР 828627) купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Пепеляшковою А.О., за реєстром № 992, 27.03.2006, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 10315930.
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 28.09.2017 у справі №523/16369/15-ц позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0075/74/49861 від 06.04.2006 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитодавця заборгованість за кредитним договором у розмірі 3456,61 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2770,51 доларів США, судовий збір в розмірі 2472,47 грн. Рішення суду набрало законної сили 10.05.2018 відповідно до постанови Апеляційного суду Одеської області, якою рішення районного суду залишено без змін.

23.02.2018 ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором від 06.04.2006 № 014/0075/74/49861 та договором іпотеки № 1110 від 06.04.2006 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний індустріальний банк», між якими укладено договір відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором.

В свою чергу, 23.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний індустріальний банк» укладено договір факторингу, згідно якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором № 014/0075/74/49861 від 06.04.2006, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

23.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу вимоги.

У пункті 1.1 вказаного договору його сторони дійшли згоди, що у відповідності до умов цього договору продавець зобов`язується передати покупцю право вимоги до боржника за кредитним договором (договір № 014/0075/74/49861 від 06.04.2006, укладений між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 ), договором поруки, а покупець зобов`язується прийняти зазначене вище право вимоги та сплатити продавцю грошові кошти в порядку та розмірі, передбачених статтею 3 цього Договору.

За умовами пункту 1.2 договору права кредитора за кредитним договором, договором поруки, договором іпотеки переходять до покупця у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відчуження права вимоги.

Таким чином за договором від 23.02.2018 відповідач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, який забезпечений нотаріально посвідченим договором іпотеки від 06.04.2006, об`єктом іпотеки згідно якого є нежилі приміщення 1-го поверху, загальною площею 47,9 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності ОСОБА_1 .

Наведені обставини також встановлено рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25.04.2019 у справі № 523/15579/18, яке згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили та було ухвалено за позовною заявою ОСОБА_2 (раніше прізвище - ОСОБА_2 ) до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_6 , про визнання договору оренди нежитлових приміщень недійсними.

Із рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 25.04.2019 вбачається, що ОСОБА_2 змінив своє прізвище на ОСОБА_2 , а його місцем реєстрації є адреса: АДРЕСА_2 .

Наведені обставини підтверджуються і рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19.04.2019 у справі № 523/6590/18, яке набрало законної сили 28.05.2019, про що свідчить відмітка суду на його копії та не спростовується відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень.

На рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 19.04.2019 посилається і позивач як на підставу своїх вимог.

Згідно цього рішення суду відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/49861 від 06.04.2006 в сумі 22709,43 доларів США.

Цим же рішенням підтверджується, що новий кредитор ОСОБА_2 , 26.09.2018 змінив своє прізвище на ОСОБА_2 .

Із рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 добровільно виконала рішення суду та перерахувала новому кредитору ( ОСОБА_2 ) кошти в сумі 162877,86 грн. Тим самим погасила заборгованість за кредитним договором № 014/0075/74/49861 від 06.04.2006, що утворилася станом на 15.10.2015.

Факт перерахування коштів на рахунок відповідача позивач додатково підтвердила копією платіжного доручення № 30635520 від 06.06.2018 на суму 162877,86 грн., призначенням в якому вказано: «Оплата заборгованості за Кредитним договором № 014/0075/74/49861 від 06.04.2006 по рішен.Суворовського суду від 28.09.2017р. справа № 523/16369/15ц».

При розгляду спору Суворовським районним судом міста Одеси встановлено, що згідно розрахунку позивача ( ОСОБА_2 ) заборгованість за період з 15.11.2015 по 23.02.2018 склала 5627,68 доларів США заборгованість за кредитом, 2236,04 доларів США заборгованість за відсотками, 14845,71 доларів США пені. Проте, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом за період з 06.04.2006 по 23.02.2018 та зазначено, що заборгованість за тіло кредиту становить 5627,68 доларів США, тоді як рішенням суду по справі № 523/16369/15-ц встановлено заборгованість по кредиту в сумі 7899,29 доларів США, з якої вищевказаним рішенням стягнуто з відповідача 3456,61 доларів США. Заборгованість за відсотками та пеня теж виникла за період з 15.11.2015 по 23.02.2018.

Вищезазначене надало суду підстави вважати розрахунок заборгованості таким, що не підтверджує обставину наявності у відповідача заборгованості по кредиту, відсотках та наявності за це штрафних санкцій, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх необгрунтованість.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини встановленні рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19.04.2019 у справі № 523/6590/18, яке ухвалено між тими самими сторонами, що беруть участь у даній справі, не підлягають доказуванню при вирішенні цього спору.

Згідно із вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 статті 17 наведеного Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Як встановлено судом та було визнано позивачем ОСОБА_2 у справі № 523/6590/18 ОСОБА_1 добровільно виконала рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 28.09.2017 у справі 523/16369/15-ц та перерахувала новому кредитору ( ОСОБА_2 ) кошти в сумі 162877,86 грн., що в подальшому стало підставою для відмови в задоволенні позовних вимог останнього до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що утворилася за період з 15.11.2015 по 23.02.2018.

Таким чином, добровільною виплатою заборгованості у розмірі, встановленої рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 28.09.2017, а також з врахуванням рішення вказаного суду від 19.04.2019, припинилося основне зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0075/74/49861 від 06.04.2006, забезпеченого іпотекою, право вимоги за яким перейшло до відповідача, як нового кредитора.

У зв`язку із цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання договору іпотеки припиненим.

Щодо позовної вимоги про втрату чинності договором іпотеки, яка заявлена позивачем поряд з вимогою про визнання договору іпотеки припиненим, то ця вимога з огляду на підстави позову не відповідає способу захисту порушеного права, встановленого законом, крім того суд дійшов висновку про задоволення вимоги про припинення договору іпотеки.

Не підлягають задоволенню інші позовні вимоги - визнання незаконною вимоги відповідача про усунення порушення від 17.03.2018 та зобов`язання останнього прийняти виконання основного зобов`язання за кредитним договором, забезпеченого договором іпотеки, оскільки ці вимоги є зайвими. Крім того, спір про стягнення додаткової заборгованості за кредитним договором вирішення рішенням суду від 19.04.2019 у справі № 523/6590/18, а також вони не відповідають способу захисту порушеного права, встановленого законом, яким в даному випадку є припинення договору іпотеки.

При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивач оплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 29.05.2018, та в подальшому, при зміні позовних вимог (заявлено три вимоги немайнового характеру) судовий збір не доплатила.

За таких обставин, оскільки спір вирішено судом по суті та позовні вимоги задоволено частково, відповідно до статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеному позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору, а з позивача на користь держави 1409,60 грн. (704,80 * 2), за дві вимоги немайнового характеру в задоволенні яких відмовлено.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії та визнання договору іпотеки припиненим (таким, що втратив чинність) задовольнити частково.

Визнати припиненим договір іпотеки від 06.04.2006, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 на виконання основного зобов`язання за кредитним договором № 014/0075/74/49861 від 06.04.2006 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Попеляшковою А.О. за реєстровим номером № 1110.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста гривень 60 коп.).

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .;

Повний текст судового рішення складено 15.10.2019.

Суддя І.В.Коваленко