Справа № 572/181/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/181/19 за позовом ОСОБА_1 до ЛЮБИКОВИЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до поданої позовної заяви в обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батьком. За життя останній уклав заповіт стосовно належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №090560 земельної ділянки, якою розпорядився на користь позивача. Однак, ОСОБА_2 не прийняв спадщину відповідно до вимог чинного на момент відкриття спадщини законодавства, так як на той момент був малолітнім. Вказані обставини позивач вважає такими, що об`єктивно перешкоджали прийняттю ним спадщини, а тому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття ним спадщини за заповітом.

В судове засідання представник позивача подала письмову заяву, якою заявлені ОСОБА_2 вимоги підтримала.

Представником відповідача Любиковицької сільської ради Сарненського району Рівненської області також до суду подано письмову заяву, відповідно до якої відповідач визнає заявлені позивачем вимоги.

Сторонами заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутність, яке судом задоволено.

Інших клопотань сторонами заявлено не було.

Правовідносини, з приводу яких виник спір є правовідносинами щодо здійснення прав на спадкування. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із дослідженої судом копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що його батьком є ОСОБА_3 .

Спадкування в даному випадку здійснюється за заповітом, посвідченим 13 жовтня 1998 року Любиковицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, яким ОСОБА_3 на випадок смерті належне йому майно, а саме : земельну частку (пай) заповів синові ОСОБА_2 .

Із наявної в матеріалах спадкової справи копії свідоцтва про смерть встановлено, що заповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 на підставі ст.1235 ЦК України.

Факт наявності у спадкодавця, ОСОБА_3 спадкового майна підтверджено наданими суду копіями Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №090560 від 20 серпня 2004 року та додатку до нього, відповідно до яких спадкодавцеві належала земельна ділянка площею 2,06 га., розташована на території Любиковицької сільської ради Сарненського району Рівненської області.

Таким чином, вказаними вище доказами, наданими позивачем, дійсно доводиться право останнього на спадкування після смерті батька за заповітом.

Однак, відповідно до ч.1 ст.548 ЦК 1963 року, чинного на момент відкриття спадщини для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частиною 1 статті 549 вказаного вище ЦК було визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Витяг із Спадкового реєстру, виданий станом на 9 січня 2019 року доводить, що інформація за параметрами запиту : ОСОБА_3 із датою смерті 1998 рік у вказаному реєстрі відсутня. Таким чином, спадщина позивачем після смерті батька дійсно не приймалась.

Вказані обставини доводяться додатково повідомленням завідувача Сарненської РДНК №6/01-16 від 9 січня 2019 року, адресованого ОСОБА_2 , якому роз`яснені наслідки пропуску строку прийняття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом статті 1271 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1271 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо : 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Вказана правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України, висловленій при розгляді справи № 6-1486цс15.

Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Із позовної заяви ОСОБА_2 встановлено, що спадкоємцем не подано своєчасно заяву про прийняття спадщини після смерті батька через малолітній вік на момент відкриття спадщини.

Однак, частиною 1 статті 14 ЦК 1963 року, чинного на момент відкриття спадщини було визначено, що за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун.

З огляду на наведене вище, враховуючи тривалість часу, який минув з моменту смерті спадкодавця (більше 20 років) - суд вважає, що в даному випадку були відсутні істотні непереборні труднощі для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, а тому вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити повністю, за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області Т.О.Ведяніна