Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 237/5310/16-ц

провадження № 61-21789св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - Волноваська місцева прокуратура Донецької області, що діє в інтересах держави в особі виконавчого комітету Курахівської міської ради Донецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Космачевської Т. В., Соломахи Л. І., Мальованого Ю. М.

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно ОСОБА_2 придбав, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 23 січня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань перед АКБ «Правекс-Банк» за договором іпотеки №5491-001/08 Ф ОСОБА_2 передав в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

Вказав, що 05 січня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, оскільки на квартиру за вказаною адресою накладено обтяження у зв`язку з невиконанням зобов`язань за іпотечним договором. ОСОБА_2 було складено розписку, якою він підтвердив, що отримав від позивача в рахунок продажу квартири грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн та зобов`язався до 01 листопада 2016 року зняти обтяження з нерухомого майна і укласти в нотаріальній формі договір купівлі-продажу. Відповідач передав позивачеві ключі від квартири.

Позивач зазначив, що у встановлений розпискою строк відповідачі не з`явились до нотаріальної контори для укладення договору купівлі-продажу. Проте передали позивачу технічну документацію на квартиру та витяг, з якого слідує, що обтяження щодо цієї квартири припинено 29 листопада 2016 року.

Після огляду квартири було встановлено, що вона переобладнана з житлового приміщення на офіс, що унеможливлює подальше використання цієї квартири для житла.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати укладеним договір купівлі-продажу спірної квартири та визнати за ним право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року у складі судді Ліпчанського С. М. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеним 05 січня 2016 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення загальною площею 53,6 кв. м, розташоване за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 02 листопада 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі отримали грошові кошти у рахунок вартості квартири, однак ухилились від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Суд першої інстанції встановив, що переобладнання квартири у нежитлове приміщення не потребує отримання документів, що дають право на виконання таких робіт, а також не потребується введення в експлуатацію об`єкта після завершення робіт.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2018 року апеляційну скаргу Волноваської місцевої прокуратури Донецької області, що діє в інтересах держави в особі виконавчого комітету Курахівської міської ради Донецької області, задоволено.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлове приміщення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: квартира АДРЕСА_1 , відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалюючи рішення за результатами розгляду позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання права власності на нежитлове приміщення, суд першої інстанції не виконав вимоги статті 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості. Суд апеляційної інстанції зазначив, що виключення житлових приміщень із житлового фонду та переведення їх у нежитлові здійснюється відповідними виконавчими органами обласних і міських рад, а перелік документів, необхідних для здійснення таких процедур, і строки їх розгляду визначаються відповідними органами місцевого самоврядування самостійно, шляхом затвердження власних нормативних актів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2018 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що прокурор при поданні апеляційної скарги не визначив, в чому полягає порушення інтересів держави, не звернув уваги на відсутність негативних наслідків переобладнання квартири у нежитлове приміщення, відсутність окремого порядку переведення житлових приміщень у нежитлові та заборони на проведення таких дій. Заявник вказав, що станом на момент подання касаційної скарги він звернувся до районної державної адміністрації з метою отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а право власності зареєстроване за ним.

Судове рішення оскаржується у частині вирішення позовної вимоги про визнання права власності на нерухоме майно, в іншій частині в силу вимог статті 400 ЦПК України не підлягає перегляду у касаційному порядку.

Основні доводи відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу керівник Волноваської місцевої прокуратури Донецької області просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, вказуючи, що переведення житлового приміщення у нежитлове у судовому порядку не здійснюється.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11 червня 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

26 червня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 02 грудня 2006 року ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з договором іпотеки № 5491-001/08Ф від 23 січня 2008 року ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за договором про відкриття кредитної лінії передав в іпотеку АКБ «Правекс-банк» належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаного договору іпотеки №5491-001/08Ф від 23 січня 2008 року приватним нотаріусом Леоновим С. І. накладено заборону відчуження зазначеної квартири АДРЕСА_1 .

З розписки від 05 січня 2016 року слідує, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн в рахунок продажу квартири та зобов`язався здійснити нотаріальне посвідчення до 01 листопада 2016 року (а.с. 6).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 30 листопада 2016 року обтяження на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 припинено.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації (частина друга статті 331 ЦК України).

Статтею 150 Житлового кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі статтею 8 ЖК УРСР переведення придатних для проживання житлових будинків і житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежитлові, як правило, не допускається. Це можливо лише у виняткових випадках за рішенням органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання права власності за позивачем на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , оскількивиключення житлових приміщень із житлового фонду та переведення їх у нежитлові здійснюється у виключних випадках відповідними виконавчими органами місцевого самоврядування, а перелік документів, необхідних для здійснення таких процедур, і строки їх розгляду визначаються органами місцевого самоврядування самостійно, шляхом затвердження власних нормативних актів.

Доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В тому числі відхиляються доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки правовідносини, пов`язані з дотриманням порядку переведення житлових приміщень у нежитлові становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення, на підставі якого житлове приміщення переводиться у нежитлове, такому суспільному інтересу не відповідає.

З урахуванням наведеного, постанова Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2018 року є такою, що винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович