ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 477/1609/16-ц

провадження № 61-39800св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., ТітоваМ. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_4,

відповідачі за первісним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут», Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року, постановлену колегією у складі суддів: Лівінського І. В., Данилової О. О., Шаманської Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» (далі - ТОВ «Миколаївгаз збут»), Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі - ПАТ «Миколаївгаз») про визнання незаконним рішення, зобов'язання відновити газопостачання, визнання договору про реструктуризацію недійсним і відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ПАТ «Миколаївгаз» до ОСОБА_4 про відшкодування збитків.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 травня 2017 року відмовлено у задоволенні її позову до ТОВ «Миколаївгаз збут» і ПАТ «Миколаївгаз» про визнання незаконним рішення, зобов'язання відновити газопостачання, визнання договору про реструктуризацію недійсним і відшкодування моральної шкоди; зустрічний позов ПАТ «Миколаївгаз» задоволено і стягнено з неї збитки у сумі 21 627 гривень та судові витрати у розмірі 1 378 гривень.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 травня 2017 року у частині вирішення її позову скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог і зобов'язання ПАТ «Миколаївгаз» відновити газопостачання до опалювального котла в житловому будинку по АДРЕСА_1; у іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Заявник зазначає, що стягнені із неї збитки розраховані із розміру опалювальної площі, кількості працюючих газових приладів і без урахування показань лічильника, проте лічильник був встановлений у будинку і обліковував спожитий природний газ.

Вказує, що вона регулярно сплачувала за спожитий газ відповідно до показань лічильника, тому жодних збитків ПАТ «Миколаївгаз» не понесено. Перевірити достовірність і правильність поданого ПАТ «Миколаївгаз» розрахунку збитків, покладеного в основу рішень судів, на думку заявника, неможливо, оскільки цей розрахунок недеталізований та не містить опису допущених нею порушень.

Вважає, що наявність у її будинку лічильника газу є нововиявленою обставиною, що не врахована апеляційним судом при ухваленні рішення, проте має істотне значення і підтверджує безпідставність зустрічних позовних вимог.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ «Миколаївгаз збут» і ПАТ «Миколаївгаз» про визнання незаконним рішення, зобов'язання відновити газопостачання, визнання договору про реструктуризацію недійсним і відшкодування моральної шкоди.

Зустрічний позов ПАТ «Миколаївгаз» задоволено. Стягнено з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Миколаївгаз» збитки у сумі 21 627 гривень та судові витрати у розмірі 1 378 гривень.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 травня 2017 року у частині вирішення позову ОСОБА_4 скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Зобов'язано ПАТ «Миколаївгаз» відновити газопостачання до опалювального котла в житловому будинку по АДРЕСА_1.

У іншій частині рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні заяви про перегляд рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Постановляючи таку ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що зазначені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки були предметом оцінки апеляційного суду Миколаївської області при ухваленні рішення від 22 червня 2017 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржена ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки її доводам про те, що лічильник у будинку по АДРЕСА_1 не був демонтований і здійснював облік природного газу, тобто вона сплачувала у повному обсязі за фактично надані послуги і жодних збитків газопостачальна організація не понесла.

Вважає, що суд апеляційної інстанції не мотивував належним чином, у чому полягають завдані ПАТ «Миколаївгаз» збитки, під якими згідно зі статтею 22 ЦК України варто розуміти втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Апеляційний суд, на думку заявника, при ухваленні рішення від 22 червня 2017 року неправильно застосував до спірних правовідносин Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Позиція інших учасників справи

У жовтні 2018 року ПАТ «Миколаївгаз» подало відзив на касаційну скаргу, у якому послалося на безпідставність її доводів. Зазначило, що переоцінка доказів не є підставою для перегляду справи за нововиявленими обставинами.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Стаття 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права і обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скаргах, і які могли бути встановлені при з'ясуванні судом обставин справи на засадах змагальності сторін.

Суд апеляційної інстанції встановив, що про наявність у її будинку лічильника природного газу ОСОБА_4 зазначала у апеляційній скарзі на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 травня 2017 року і вказана обставина була предметом оцінки апеляційного суду при ухваленні рішення від 22 червня 2017 року.

Заперечення заявника проти поданого ПАТ «Миколаївгаз» розрахунку збитків, покладеного в основу рішень судів першої і апеляційної інстанцій, є переоцінкою доказів, оскільки вказаний розрахунок був відомим сторонам на час розгляду справи апеляційним судом і йому надана оцінка у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку.

Встановивши, що зазначені ОСОБА_4 в обґрунтування заяви про перегляд рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 червня 2017 року обставини не є нововиявленими у розмінні статті 423 ЦПК України і зводяться до переоцінки доказів, суд апеляційної інстанції правильно відмовив ОСОБА_4 у задоволенні цієї заяви.

Посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції не врахував наявність у неї в будинку справного лічильника газу, за показаннями якого вона сплачувала за фактично спожитий газ, є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення від 22 червня 2017 року спростував зазначені доводи посиланням на підпункт 4 пункту 4 розділу ІІ Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Національної комісії,що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 28 жовтня 2014 року № 184, згідно з яким у разі самовільного відновлення газопостачання розрахунок за спожитий газ здійснюється за нормами споживання газу, чинними на дату виявлення порушення, за період з дня припинення газопостачання до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців.

Таким чином, твердження заявника про те, що наявність у її будинку лічильника газу є нововиявленою обставиною, помилкові.

Посилання заявника на неправильне застосування апеляційним судом при вирішенні справи по суті статті 22 ЦК України і Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, чинних на час виникнення спірних правовідносин, зводяться до незгоди із викладеними судом у рішенні мотивами та обґрунтуваннями і не є нововиявленими обставинами у розмінні статті 423 ЦПК України, тобто юридичними фактами, що мають істотне значення для вирішення справи і на час її розгляду не були відомими заявнику.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України») Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки суд апеляційної інстанції постановив її з правильним застосування норм матеріального права і додержанням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду без змін.

Оскільки касаційний суд, провівши попередній розгляд справи, не встановив підстав для призначення її до судового розгляду, зазначене ОСОБА_4 у касаційній скарзі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні у режимі відеоконференції за її участю не підлягає вирішенню.

Щодо судових витрат

Так як касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов