_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 513/1275/18
Провадження № 2/520/2578/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 року Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

при секретарі - Луцюк Р.П.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про достягнення відсотків за Кредитним договором у солідарному порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом у якому просить ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за донарахованими відсотками за період з 15.11.2016 року по 27.11.2018 року за кредитним договором №014/0059/74/68976 від 29.12.2006 року у сумі 28587,45 доларів США, а також стягнути судовий збір у розмірі 11963,18 гривень. При цьому позивач посилається на те, що 29 грудня 2006 року, між ОСОБА_1 та позивачем було підписано кредитний договір № 014/0059/74/68976 про надання кредиту, в сумі 100300 (сто тисяч триста) доларів США, строком з 29 грудня 2006 року по 29 грудня 2019 року, із сплатою 14% річних за користування кредитними коштами. У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0059/74/68976 від 29.12.2006 року, між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 014/0059/74/68976/1 від 29 грудня 2006 року, згідно до п. 1.2 якого, ОСОБА_2 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до заочного рішення Саратського райсуду Одеської області від 13.07.2009 року на користь Банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/0059/74/5 в розмірі 862915,67 гривень. З дати ухвалення рішення заборгованість відповідачами не погашена, тому Банк продовжував нараховувати відсотки, пеню за порушення виконання умов договору, які просить стягнути, з посиланням на ст.ст.509,524,530,536,546,553,554,610,611,625,1050,1054 ЦК України.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглядати за його відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі до судового засідання не з`явились, повідомлялись, про причини неявки суд не сповістили. Відповідно до ст.ст. 280,281 ЦПК України за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 29 грудня 2006 року, між ОСОБА_1 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є АТ ««Райффайзен Банк Аваль» було підписано кредитний договір № 014/0059/74/68976 про надання кредиту, в сумі 100300 (сто тисяч триста) доларів США, строком з 29 грудня 2006 року по 29 грудня 2019 року, із сплатою 14% річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 014/0059/74/68976, від 29 грудня 2006 року позивач повністю та в строки виконав зобов`язання по даному договору, та видав відповідачеві кошти, в сумі 100300 (сто тисяч триста) доларів США.

Відповідач не виконав умови п. 5.1 кредитного договору, тобто, щомісячно до 05 числа кожного місяця, не здійснював часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом відповідно графіку, та після отримання повідомлення, у відповідності до п. 5.5 кредитного договору, не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки, за користування кредитними коштами.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0059/74/68976 від 29.12.2006 року, між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є АТ ««Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 014/0059/74/68976/1 від 29 грудня 2006 року, згідно до п. 1.2 якого, ОСОБА_2 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та утворення заборгованості, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Заочним рішенням Саратського райсуду Одеської області від 13.07.2009 року, позовні вимоги банку було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 014/0059/74/5 в розмірі 862915,67 гривень.

Тобто, Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись в 2009 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника та поручителя.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги банку.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В той же час, у статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Так як кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16 та підтверджений постановою Верховного суду від 16 січня 2018 року у справі № 305/1133/15-ц, провадження № 61-86св18 (ЄДРСРУ № 71639615).

Разом із тим, вимог про стягнення відсотків на рівні облікової ставки НБУ з посиланням на ст.ст. 536, 611, 625, 1048 ЦК України, позивачем заявлено не було, а відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При таких обставинах суд вважає позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про достягнення відсотків за Кредитним договором у солідарному порядку- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2019 року.

Суддя Огренич І. В.