Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 453/183/18

провадження № 61-1913св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Крайник Н. П., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (далі - ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Позовна заява мотивована тим, що ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» створено на підставі Наказу Міністра оборони

від 20 травня 1993 року № 104 та є складовою частиною Збройних сил України.

З22 грудня 2010 року ОСОБА_1 працював на посаді головного лісничого Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». У період з 18 лютого по 26 червня 2014 року ОСОБА_1 виконував обов`язки начальника зазначеного лісгоспу.

Однак, через несумлінне ставлення до своїх обов`язків, відповідач упродовж ІІ-го кварталу 2014 року, всупереч вимогам частин першої, другої статті 62, частини п`ятої статті 65, частини другої статті 66, частини першої статті 75 ГК України, пункту 2.1 Статуту ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», пунктів 2.1, 3.3, 4.2, 6.7 Положення про Сколівський військовий лісгосп ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», пункту 7 Положення про порядок реалізації лісопродукції структурними підрозділами ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», пунктам 2.2-2.7, 3.1, 3.3, 3.4, 3.6, 3.8, 3.9, 3.12, 4.1, 4.2 посадової інструкції начальника Сколівського військового лісгоспу, знаючи про збитковість виготовлення лісгоспом пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід, заходів щодо збільшення ціни реалізації на пиломатеріал обрізний та необрізний хвойних порід чи зменшення собівартості виготовлення даних видів продукції не вживав, будь-яких інших дії, направлених на недопущення збитковості виробництва пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід лісгоспом не здійснював, про збитковість даного виробництва керівництву ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» не доповідав, у результаті чого відбулась реалізація пиломатеріалу обрізного та необрізного хвойних порід за цінами нижче собівартості на такі види продукції. Внаслідок цього, державним інтересам в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» було спричинено майнову шкоду на суму 113 182,69 грн та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06 грудня

2017 року у справі № 453/267/16-к звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 367 КК України, на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрито. Цивільний позов прокурора залишено без розгляду.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбанат» завдано майнову шкоду у розмірі 113 182,69 грн, яка винною особою не відшкодована. Крім того, суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснено захист інтересів держави, оскільки на даний час відповідний позов про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у порядку цивільного судочинства не заявлено, і така шкода підприємству не відшкодована.

Враховуючи доведеність вини відповідача у вчиненому кримінальному правопорушенні і, як наслідок, у заподіянні державі майнової шкоди у наведеному розмірі, заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», посилаючись на положення статей 15-16, 1166, 1177 ЦК України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», просив позов задовольнити.

Короткий зміст клопотання про залишення позову без розгляду

У квітні 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кручко В. С., подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва в суді. Таке право, у тому числі подавати позов, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, у той час як неналежність здійснення позивачем, який є юридичною особою із процесуальною дієздатністю, має печатку, самостійний баланс, рахунки, таких повноважень прокурором не доведена. Прокурором не підтверджені обставини щодо неможливості самостійного звернення державного підприємства до суду за захистом відповідних прав, свобод чи інтересів. При цьому, у частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня

2018 року (у складі судді Курницької В. Я.) клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кручко В. С., про залишення без розгляду позову заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, задоволено.

Позов заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що прокурором не наведено передбачених статтею 131-1 Конституції України виключних випадків для судового захисту інтересів держави, а також порушено встановлені статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язкові умови звернення прокурора з позовом в інтересах держави.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що, звертаючись до суду у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» з позовом в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення 113 182,69 грн збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, заступник військового прокурора Західного регіону України зазначав, що ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», створене на підставі Наказу Міністра оборони України від 20 травня

1993 року № 104, є складовою частиною Збройних сил України, однак не здійснює захист інтересів держави. Однак, на даний час відповідний позов про стягнення з ОСОБА_1 шкоди у порядку цивільного судочинства не пред`явлено. Крім того, порушення інтересів держави обґрунтовано тим, що діючим законодавством (статтею 3 Закону України «Про Збройні сили України» та Положенням про Міністерство оборони України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 406/2011) на Міністерство оборони України покладено державою функції щодо забезпечення Збройних сил України необхідними матеріальними ресурсами.

Разом з тим, повідомлення ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про подання позову до суду відбулося в усному порядку, що не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки Законом України «Про прокуратуру» не передбачено форми такого повідомлення і про це не заперечує державне підприємство.

Разом з тим, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не врахував тих обставин, що при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_1 і пред`явлення даного позову прокурором в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» викликано саме захистом інтересів держави, оскільки

ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» не вжито заходів щодо відшкодування державному військовому підприємству майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді спору. Отже, судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, зокрема, всупереч встановленої правової позиції, викладеної в рішеннях Європейського суду з прав людини щодо представництва прокурора в суді.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційним судом встановлено, що ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» є державним підприємством в сфері оборонно-промислового комплексу.

Пред`явлення зазначеного позову прокурором в інтересах держави в особі ДП «Іван-Франківський військовий ліспромкомбінат» викликано саме захистом інтересів держави в суді, оскільки ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки начальника Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат» у період з 18 лютого по 26 червня

2014 року, через несумлінне ставлення до них, державним інтересам в особі державного підприємства спричинив матеріальні збитки на суму

113 182,69 грн.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06 грудня

2017 року у справі № 453/267/16-к звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 367 КК України, на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрито. Цивільний позов прокурора залишено без розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Залишаючи позов прокурора без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час звернення прокурора із даним позовом відсутня обов`язкова вимога для звернення, передбачена частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме - належним чином підтверджений факт нездійснення або неналежного здійснення органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, оскільки зазначений прокурором позивач не є ані органом державної влади, ані органом місцевого самоврядування, ані іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» заступник військового прокурора Західного регіону України посилався на те, що ДП «Державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» створено на підставі Наказу Міністра оборони України від 20 травня 1993 року № 104, є складовою частиною Збройних сил України, однак не здійснює захист інтересів держави. Крім того, порушення інтересів держави обґрунтоване тим, що діючим законодавством (статтею 3 Закону України «Про Збройні сили України» та Положенням про Міністерство оборони України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 406/2011) на Міністерство оборони України покладено державою функції щодо забезпечення Збройних сил України необхідними матеріальними ресурсами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про залишення позову без розгляду та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що майнова шкода завдана інтересам держави, а саме - ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», діяльністю якого є матеріальне забезпечення Збройних сил України.

Апеляційний суд установив, що пред`явлення зазначеного позову прокурором в інтересах держави в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» викликано саме послідовним захистом інтересів держави в суді, оскільки ухвалою Сколівського районного суду Львівської області

від 06 грудня 2017 року, постановленою за результатами розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_1 , встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення державним інтересам в особі ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» спричинено матеріальні збитки на суму 113 182,69 грн, цивільний позов прокурора Західного регіону України в інтересах ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.

Крім того, встановивши, що подання даного позову в інтересах ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» із повідомленням останнього про таке подання усно (у телефонному режимі), не може вважатися виконанням прокурором вимог частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», якою встановлено обов`язок прокурора попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень, не є достатньо обґрунтовані, оскільки законом не передбачено форми такого повідомлення: усне чи письмове, апеляційний суд обґрунтовано направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді спору, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що на прокуратуру покладаються такі функції, зокрема, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення у справі «Менчинська проти Росії», № 42454/02, від 15 січня

2009 року).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема, повноважень ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Постанова апеляційного суду є достатньо мотивованою та такою, що відповідає нормам закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк