ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/344/19
Провадження № 22-ц/4820/1506/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №679/344/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 квітня 2019 року (суддя Стасюк Р.М., повне судове рішення складено 16 квітня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

28 лютого 2019 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 01 листопада 2018 року вона уклала з ОСОБА_1 договір позики, на підтвердження якого останній надав розписку. Відповідно до договору позики передала відповідачеві грошові кошти в розмірі 11000 доларів США (станом на 28 лютого 2019 року згідно з офіційним курсом НБУ становить 296808 грн 91 коп) без зазначення строку їх повернення. 25 грудня 2018 року пред`явила ОСОБА_1 письмову вимогу про повернення позики в строк до 25 лютого 2019 року. В порушення договірних зобов`язань відповідач у визначений нею строк позику не повернув.

Тому, позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 296808 грн 91 коп, відсотки за користування позикою в розмірі 17511 грн 73 коп і 3% річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 59 грн 36 коп, всього 314380 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договорами позики в розмірі 11000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на день звернення до суду складає 296808 грн 91 коп, проценти за користування позикою в сумі 17511 грн 73 коп, 3% річних у сумі 48 грн 79 коп, всього 314369 грн 43 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та відмовити в позові. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги, що розписка про отримання грошових коштів не містить зобов`язання їх повернення та дати отримання. Позивачкою не надано доказів укладення договору позики 01 листопада 2018 року. Такий договір між ними не укладався, а тому вказані у позовній заяві суми не можуть бути стягнуті.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм

матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 позику в розмірі 11000 доларів США, що підтверджується власноручною письмовою розпискою відповідача. Строк повернення коштів договором не визначений. 25 грудня 2018 року позивачка пред`явила ОСОБА_1 письмову вимогу про повернення позики в строк до 25 лютого 2019 року, яка отримана останнім 16 січня 2019 року. У визначений строк позика не повернута.

Наведене підтверджується оригіналом розписки, копією вимоги від 25 грудня 2018 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

При частковому задоволенні позову суд виходив з факту невиконання відповідачем зобов`язань за договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. За порушення грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена договором або законом.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Факт укладення 01 листопада 2018 року договору позики та отримання від ОСОБА_2 коштів у сумі 11000 доларів США відповідач не спростував.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

На підставі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальникові.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за своєю суттю розписка ОСОБА_1 про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує як укладення договору, так і засвідчує отримання боржником від кредитора грошової суми.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що у жовтні 2018 року він вів переговори з чоловіком позивачки про отримання в борг коштів у сумі 11000 доларів США та в подальшому отримав їх.

Тому, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачкою факту укладення договору позики та відсутність договірних зобов`язань між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

З урахуванням наведених норм права, суд обгрунтовано прийшов до вивсновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки боргу за договором позики, процентів за користування коштами на рівні облікової ставки Національного банку України і 3% річних за порушення грошового зобов`язання.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо сум та періоду, за який вони підлягають стягненню, суд припустився помилки.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просила стягнути борг за договором позики у гривні - 296808 грн 91 коп згідно з офіційним курсом Національного банку України.

Проте, суд вийшов за межі позовних вимог і стягнув борг у доларах США.

Крім того, при вирішенні питання про стягнення процентів за користування коштами і 3% річних за порушення грошового зобов`язання суд неправильно визначив період, за який підлягають стягненню такі проценти.

Проценти за користування коштами суд стягнув у сумі 17511 грн 73 коп за період з 01 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Договором, укладеним між сторонами, строк повернення позики не визначений.

В порушення наведеної норми права ОСОБА_2 , пред`явивши вимогу позичальникові 25 грудня 2018 року, визначила строк повернення позики до 25 лютого 2019 року, тобто більше 30 днів, передбачених законом.

Проценти підлягають стягненню лише у межах строку дії договору з 01 листопада 2018 року по 23 січня 2019 року (30 днів з дня пред`явлення вимоги).

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах строку дії договору.

В подальшому права та інтереси позивачки підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин апеляційний суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

У межах строку дії договору з 01 листопада 2018 року по 23 січня 2019 року проценти за користування коштами складають 12295 грн 21 коп (основний борг 296808 грн 91 коп х 18% річних облікова ставки НБУ : 365 днів х 84 дня користування позикою).

Суд першої інстанції стягнув 3% річних за порушення грошового зобов`язання за період з 26 лютого по 28 лютого 2019 року.

З урахуванням того, що позика підлягала поверненню у строк по 23 січня 2019 року, 3% річних за порушення грошового зобов`язання підлягає стягненню за період з 24 січня 2019 року по 28 лютого 2019 року (відповідно до позовних вимог).

За вказаний період 3% річних складає 878 грн 23 коп.

Проте, стягненню підлягають 3% річних за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 13 ЦПК України у межах заявлених вимог у сумі 59 грн 36 коп.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 296808 грн 91 коп, процентів за користування позикою в сумі 12295 грн 21 коп і 3% річних за порушення грошового зобов`язання в сумі 59 грн 36 коп.

В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно з ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (98,34%) у сумі 3091 грн 61 коп.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за договором позики в сумі 296808 грн 91 коп (двісті дев`яносто шість тисяч вісімсот вісім грн 91 коп), проценти за користування позикою у сумі 12295 грн 21 коп (дванадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять грн 21 коп) і 3% річних за порушення грошового зобов`язання у сумі 59 грн 36 коп (п`ятдесят дев`ять грн 36 коп).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3091 грн 61 коп (три тисячі дев`яносто одна грн 61 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай