Справа № 129/1137/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

15 жовтня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі
головуючого судді Попової О.М.,
за участю секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення, -

встановив:

Позивач в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини суму переплаченого грошового забезпечення у розмірі 7424,49 грн. та понесені судові витрати.
Позов обґрунтував тим, що солдата ОСОБА_1 було прийнято на військову службу на посаду навідника-оператора мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ). ОСОБА_1 самостійно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ), що призвело до отримання ним переплаченого грошового забезпечення.
Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 20 червня 2019 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав суду заяву відповідно до якої не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника та ухвалення заочного рішення судом, позовні вимоги підтримав.
У судове засідання відповідач повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав.
Зі згоди позивача суд постановив проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до витягу із наказу № 255 від 12.11.2015 р. солдата ОСОБА_1 було прийнято на військову службу на посаду навідника-оператора мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (а.с. 8).
Відповідно до витягу із наказу № 160 від 21.06.2016 р. солдат ОСОБА_1 самостійно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (а.с. 9).
Наказом № 865 від 07.07.2016 р. було призначено службове розслідування по факту самовільного залишення частини 21.06.2016 р. комірником складу групи матеріального забезпечення солдатом ОСОБА_1 (а.с. 11 копія наказу).
В ході проведення службового розслідування було встановлено, що відповідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 08.06.2016 р. № 146 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до ВМКЦ Південного регіону м. Одеса (а.с. 18 витяг з наказу).
З письмових пояснень солдата ОСОБА_1 встановлено, що він перебував на лікуванні в офтальмологічному відділенні ВМКЦ Південного регіону м. Одеса, однак після виписки, 21.06.2016 р. він не зміг прибути до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 у зв`язку з відсутністю квитків на автомобільний та залізничний транспорт, а також відсутністю коштів. Командування підрозділу про затримку не попередив (а.с. 20 копія письмових пояснень).
Згідно копії рапорту командира, 02.07.2016 р. солдат ОСОБА_1 прибув до розташування танкової роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 21).
Відповідно до витягу із наказу № 235 від 13.09.2017 р. солдата ОСОБА_1 було звільнено у запас на підставі ст. 26 п. 8 пп. «ж» (у зв`язку із закінченням терміну контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 10).
За результатами внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період 01.06.2015 по 31.01.2017, згідно складеного звіту за результатами проведеного фінансового аудиту та аудиту відповідності від 12.05.2017 за № 234/3/26 солдат ОСОБА_1 має заборгованість перед військовою частиною НОМЕР_1 в сумі: 7424,49 грн., на підтвердження чого надано копію довідки військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2019 р.
Згідно вимог п. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХIV від 24.03.1999, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до вимог п. 31 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
В силу ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем доведено, що ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину, що призвело до отримання ним переплаченого грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди військові частині, а тому підлягає відшкодуванню у встановленому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а відтак, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 1212, 1213 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 95, 141, 263-265, 273, 274, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь військової частини НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , суму переплаченого грошового забезпечення у розмірі 7424,49 грн. (сім тисяч чотириста двадцять чотири грн. сорок дев`ять копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь військової частини НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча двадцять одна грн.).
Копію заочного рішення надіслати сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.М. Попова