Справа № 172/1050/19
Провадження № 2/172/478/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2019 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Битяка І.Г., за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 22.01.2019 року вона звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства, оскільки останній відмовлявся сплачувати аліменти на доньку. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 року відповідач визнаний батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , про що також зроблений відповідний запис у свідоцтві про її народження. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Просить суд стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з 22.01.2019 року - дня предявлення позову про визнання батьківства і до повноліття дитини.

Ухвалою судді від 10.09.2019 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить стягнутиз відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з 22.01.2019 року до повноліття дитини.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти з дня рішення суду - з жовтня 2019 року, а не з 22.01.2019 року.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Судом встановлено, що рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 року ОСОБА_2 визнаний батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівськом, Покровському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області 06.09.2019 року батьком ОСОБА_3 , 2012 року народження записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів цивільної справи видно, що сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження, яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , відомостей про надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини в матеріалах справи немає, відповідач є працездатною особою, згоден сплачувати аліменти.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зверталася до Васильківського районного суду Дніпропетровської області 22 січня 2019 року з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання батьківства, оскільки останній не визнавав себе батьком дитини та відмовлявся матеріально її утримувати.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2019 року позов задоволено та визнано ОСОБА_2 . батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , 2012 року народження. При цьому за клопотанням позивача у справі проведено судово-генетичної експертизи з метою встановлення кровного споріднення між ним та дитиною ОСОБА_3 Рішення суду набрало законної сили 30.08.2019 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведено факт того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. При цьому саме відмова сплачувати аліменти послугувала підставою для звернення до суду з позовом про визнання батьківства.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки це відповідає інтересам дитини.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, тому за правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

3. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк