17.10.2019
справа №642/4644/15-ц
провадження №6/642/150/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: Грінчук О.П.,

за участю секретаря Сузанського О.І.,

представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання,

в с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі за позовом ПАТ «УкрБізнесБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 19.11.2015 Ленінським районним судом м.Харкова задоволені позовні вимоги ПАТ «УкрБізнесБанк», на підставі чого 11.04.2017 стягувачу були видані виконавчі листи відносно боржників, строк пред`явлення до виконання до 24.05.2019. 16.03.2018 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрБізнесБанк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013, укладеним між ПАТ «УкрБізнесБанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 21.05.2019 замінено сторону виконавчого провадження у вказаній цивільній справі з ПАТ «УкрБізнесБанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 11.07.2019 Харківським апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 21.05.2019 залишено без задоволення, ухвалу без змін. Тому зазначає, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущено з поважних причин та просить поновити його.

Ухвалою суду від 19.08.2019 заяву прийнято до свого провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд заяви у його відсутність.

Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заяви заперечувала, вказуючи, що заявник мав достатньо часу на пред`явлення виконавчих листів до виконання, а тому вважає заяву необгрунтованою та просить відмовити в її задоволенні.

Первісний стягувач ПАТ «УкрБізнесБанк» та боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи положення ч.3 ст. 433 ЦПК України, суд ухвалив вважати можливим розглянути заяву за відсутності осіб, що не з`явились.

Суд, вислухавши думку представника боржника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Згідно вимог ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати причини пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова 19.11.2015 задоволені позовні вимоги ПАТ «УкрБізнесБанк» та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного «Український бізнес банк» () суму заборгованості за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013 року, в сумі 259 771.87 грн. Рішення набрало законної сили 24.05.2016.

11.04.2017 стягувачу були видані виконавчі листи про стягнення з боржників суми заборгованості за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013 в сумі 259 771.87 грн., строк пред`явлення листів до виконання до 24.05.2019.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 21.05.2019 замінено сторону виконавчого провадження у вказаній цивільній справі з ПАТ «УкрБізнесБанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яка постановою Харківського апеляційного суду від 11.07.2019 залишена без змін.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

Положення ст.124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що, як уже зазначалось, є завершальною частиною розгляду цивільної справи, тому суд, вирішуючи дане питання, відповідно до практики Європейського суду, повинен враховувати, що процесуальні обмеження у вигляді пропуску процесуального строку не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» пропущено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, у зв`язку з тим, що воно є новим стягувачем у даній справі, внаслідок чого відбулась процедура заміни сторони виконавчого провадження у судовому порядку, а також апеляційне оскарження боржником такого судового рішення, відтак, вини ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих документів судом не встановлено, а причини пропуску такого строку є поважними.

При цьому, доводи представника боржника щодо неповажності пропуску строку пред`явлення новим стягувачем виконавчих листів до виконання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 431, 433, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - задовольнити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №642/4644/15-ц виданих Ленінським районним судом м.Харкова 11.04.2017 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного «Український бізнес банк» ( ) суму заборгованості за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013 року, в сумі 259 771.87 грн.( двісті п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят одну гривню вісімдесят сім копійок).

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.10.2019.

Головуючий: