Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 644/7992/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (головуючого), суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач) касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу скасував і ухвалив в цій частині нове рішення. В позові Керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними відмовив. Постанову Харківського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року в частині задоволення вимог керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання спадщини відумерлою та передачу спадкового майна у власність територіальної громади залишив без змін.
Не можу погодитися із цим рішенням колегії суддів в частині передачі спадкового майна у власність територіальної громадиз таких мотивів.
1. Суди встановили, що 21 квітня 2016 року посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 спірну квартиру. Особи сторін договору встановлено, зокрема і встановлено особу ОСОБА_3 за паспортом, копія якого додана до матеріалів нотаріальної справи, у договорі міститься ідентифікаційний код ОСОБА_3 До матеріалів справи додані копії правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої був ОСОБА_3.
1.1. 24 червня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі продажу, за яким остання набула у власність квартиру АДРЕСА_1 . Недобросовісність набуття майна ОСОБА_1 встановлена не була.
2. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
2.1. У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника».
3. Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
3.1. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.
4. Тому колегії суддів слід було відмовити в частині задоволення позову про передачу спадкового майна у власність територіальної громади.
Суддя В. І. Крат