Справа №: 272/1012/19
Провадження № 2/272/548/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.,

з участю секретаря судового засідання Бондаренко Л.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження в м.Андрушівка цивільну справу № 272/1012/19, провадження № 2/272/548/19 за позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив :

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 .Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 та площею 0,3579 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 . Сторони є спадкоємцем за законом, та прийняла спадщину,отримавши свідоцтва про право на спадщину в частині іншого майна та уклавши договір про поділ спадкового майна. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки, як на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

З врахуванням того, що відповідач повністю визнав позов, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засідання відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив : ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 .Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 та площею 0,3579 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 . Сторони є спадкоємцем за законом, та прийняла спадщину,отримавши свідоцтва про право на спадщину в частині іншого майна та уклавши договір про поділ спадкового майна. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. ст.328, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якоїправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 та площею 0,3579 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 , оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину.

Враховуючи клопотання позивачки суд не стягує з відповідача на її користь судові витрати.

Керуючись ст.ст.328,1216,1218,1220,1222,1266,1268,1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст. 120,125 ЗК України, ст.ст.4, 76 - 89, 200, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 та площею 0,3579 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1 ,як на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ ПерехіднихПоложень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасники справи, яким рішення не було вручене у день його проголошення мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дати вручення рішення суду.

Суддя:В. І. Брагін