П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/2282/19

Номер провадження 22-ц/804/2238/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Кочегарової Л.М., Мироненко І.П.,

секретар судового засідання Сидельнікова А.В.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2019 року, повний текст якого складено 20 червня 2019, у складі судді Черкова В.Г.,

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», в якому просила на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду внаслідок незаконних дій Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» в розмірі 20 000 грн. Під час розгляду справи збільшила позовні вимоги до 200 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 21 листопада 2018 р. працівниками відповідача було виконано відключення від електричних мереж її будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку із заборгованістю за спожиту електричну енергію. 22 листопада 2018 р. о 17.00 годині працівниками Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» було виконано підключення до електричних мереж, оскільки виявилося, що борг відсутній. Протиправна поведінка відповідача, що полягає у протиправній поведінці щодо неї та її чоловіка, приниженні їх честі та гідності, а також незаконне відключення будинку від мереж електричної енергії призвело до моральних страждань позивача.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок незаконних дій відповідача в розмірі 1000 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2019 року у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що позиція суду першої інстанції стосовно незаконних дій АТ «Донецькі електромережі» є помилкова. Висновки суду про те, що відключення будинку позивача було виконане з порушенням порядку відключення та не надано доказів про належне попередження про відключення від електромережі є безпідставними та необґрунтованими. Станом на листопад 2018 року споживачем ОСОБА_1 не в повному обсязі сплачувались кошти за спожиту електроенергію. 05 листопада 2018 року позивачу, у спосіб, передбачений договором, було надіслано попередження про наявність заборгованості в розмірі 1664,64 грн та можливе відключення, який отримано позивачем, про що у матеріалах справи є належне підтвердження. У зв`язку із тим, що позивачем не були вжиті заходи для вирішення питання щодо наявності заборгованості та не передавалися показники засобу обліку, авдіївський РЕМ був вимушений здійснити відключення 21.11.2018 року. Після з`ясування обставин та внесення позивачем реальних показників приладу обліку, 22.11.2018 року домоволодіння позивача було підключено до мережі енергопостачальника.

Таким чином, в діях енергопостачальника не вбачається порушень, оскільки відключення позивача було виконано законно.

Крім того вказує, що відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ЦК України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ). Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання з постачання електричної енергії. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну в розмірі та порядку, визначеними законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електроенергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

А згідно з діючим законодавством особа несе відповідальність за завдану моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за завдання моральної шкоди, у тому числі Закону України «про захист прав споживачів».

Проте позивачем не доведено наявності порушення його прав, заподіяння йому шкоди, тому немає підстав для задоволення позову.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 не зазначає, в чому саме полягає моральна шкода, недотримано вимоги п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, також не надає доказів, що могли б підтвердити існування та розмір вказаних витрат, а також доказів вини АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

Тому суд помилково дійшов висновку, що є правові підстави для відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, що передбачено положеннями ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» Романченко К.О., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належно підтверджено заявлені позовні вимоги про відшкодування заподіяних відповідачем їй моральних страждань, і такі вимоги ґрунтуються на законі. При цьому судом враховано характер і тривалість страждань позивача, тому позов задоволено частково.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржене рішення таким вимогам не відповідає.

Як вбачається зі справи, між ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 05.05.2014 року укладено договір про користування електричною енергією, в реквізитах якого є телефонний номер споживача ОСОБА_3 (а.с.23-26).

В суді відповідач не заперечував, що позивач ОСОБА_1 , яка теж проживає за цією адресою, є споживачем електричної енергії також.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_3 та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» укладено Додаткову угоду Про надання додаткових інформаційних послуг шляхом направлення СМС. ( а.с.27-28)

05.11.2018 р. споживачу було направлено повідомлення про заборгованість та можливість відключення. (а.с. 29-31)

Судом встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що відповідач не підтвердив належно факту отримання споживачем повідомлення про наявність заборгованості і можливе відключення електроенергії (а.с.30-31), оскільки не надав підтвердження направлення СМС на номер споживача, зазначений в договорі.

Однак, у зв`язку з тим, що заходів щодо взаємного перерахунку заборгованості вжито не було, Авдіївським РЕМ 21.11.2018 р. відключив будинок позивача від електроенергії. 21.11.2018 р. після звернення позивача про незгоду з проведенням відключенням були роз`яснені причини відключення. 22.11.2018 р. Авдіївським РЕМ було проведено підключення до електричної мережі (а.с.5).

Як вбачається з довідки, наданої суду позивачем, 21.11.2018 р. о 19.00 годин була надана медична допомога ОСОБА_1 , встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, гіпертонічний криз (а.с.14).

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до керівника ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з претензіями на дії працівників підприємства, пов`язані із безпідставним відключенням електроенергії 21.11.2018 року, в якої просила притягнути винних в цьому осіб до відповідальності та за їх рахунок відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 20000 грн.. (а.с.4)

Підприємством була надана відповідь щодо проведення роботи серед працівників про підвищення якості обслуговування споживачів, і про відсутність підстав для відшкодування шкоди (а.с.5)

Судом правильно встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року №2019-VIII(чинний з 11.06.2017р.), «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року (які набрали чинності з 11 червня 2018 року).

Згідно з ч.1ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ч.3ст.714 ЦК України).

Відповідно до п.п. 1.1.1. п. 1.1. Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Як вбачається з п.10 договору № 0202098 від 05.05.2014 р., споживач електричної енергії ОСОБА_3 зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору; надавати розрахункові документи на вимогу представників Енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у ній показанням приладу обліку; забезпечувати доступ представникам Енергопостачальника, які пред`явили свої службові посвідчення, до квартири або іншого об`єкта для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки.

За змістом п. 12 договору, енергопостачальник має право перевіряти стан приладів обліку та знімати показання відповідно до умов договору, робити перерву в постачанні електричної енергії або відключати Споживача без його згоди у випадках, передбачених Правилами користування електричною енергією для населення.

Відповідно до п. 35 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року (далі - ПКЕЕ), енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі, розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби, порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному цими правилами та інш.

Отже, відповідно до умов укладеного між сторонами договору та п.п. 35 ПКЕЕ, відповідач вправі відключити домоволодіння позивача від електромережі у разі встановлення факту порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію тощо.

Відповідно до п.7.5 Розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення, а електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Доказів особистого отримання позивачем попередження про припинення електропостачання відповідачем суду першої інстанції не надано. І тому суд прийшов до висновку, що відповідач припинив постачання електричної енергії позивачу, фактично не переконавшись в отриманні останнім відповідного попередження, чим порушив права позивача, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до положень статей 4,22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Судом зазначено, що при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 посилалась на норми Цивільного кодексу України, які регулюються порядок відшкодування моральної шкоди та Закон України «Про захист прав споживачів», а правовідносини сторін випливають з договірних відносин.

Однак, правовідносини між сторонами, як вже було зазначено судом вище, регулюються спеціальними нормами: ст.714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року №2019-VIII (чинний з 11.06.2017р.), «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року (які набрали чинності з 11 червня 2018 року).

Тому колегія суддів не може погодитися із посиланнями суду на статтю 611 ЦК України, оскільки висновки Постанови Верховного Суду від 26.09.2018 року №490/8831/15-ц, на які посилався суд в рішенні, стосуються інших правовідносин, які слід аналізувати у зв`язку із обставинами справи.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказує, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової ) шкоди розглядаються у випадках, коли право на її відшкодування передбачено спеціальним законодавством, зокрема, ст. 24 ЗУ «Про захист прав споживачів».

У п.3 Постанови зазначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні прав, наданих споживачам. Ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої небезпечною для життя та здоров`я людини продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 не зазначає підстав, передбачених законом для відшкодування моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України встановлено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Аналізуючи викладене, з оскарженого рішення вбачається, що судом першої інстанції неправильно встановлено доведеність обставин, що мають значення для справи; що висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи; а рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідачем при зверненні до суду з апеляційною скаргою сплачений судовий збір в розмірі 2881,50 грн.. Згідно з ч.7 статті 141 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» - задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 червня 2019 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», пов`язані з апеляційним оскарженням рішення, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складений 15 жовтня 2019 року.

Головуючий Є.Є. Мальцева

Судді: Л.М. Кочегарова

І.П. Мироненко