Провадження № 2/127/2191/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Сегеді Т.Й.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Мишковської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором та просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 29120 грн. заборгованості за договором про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості від 20.02.2018 року, 58240 грн. штрафу, 3066,77 грн. пені, а всього 90426,77 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2018 року між ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник) було укладено договір №б/н про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості. Відповідно до умов Договору виконавець зобов`язувався здійснювати пошук покупців та надавати замовнику послуги по просуванню до продажу, шляхом проведення рекламних та маркетингових заходів, належного замовнику нерухомого майна, а саме: 8/25 часток приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт).

Відповідно до п. 1.2. Договору комплекс заходів по просуванню включав в себе: пошук потенційних покупців об`єкту, рекламу у засобах масової інформації, на тематичних сайтах в мережі Інтернет, покази об`єкта потенційним покупцям, участь у переговорах між замовником та потенційними покупцями, та ін.

Відповідно до усної домовленості, яка закріплена також в п. 3.1., 3.2. договору кінцевим результатом наданих послуг повинен був стати правочин щодо відчуження об`єкта, тобто укладення договору купівлі-продажу, міни, дарування, або іншого договору про перехід права власності. За вказані послуги замовник зобов`язувався у день укладення правочину про відчуження об`єкту сплатити 29120 грн., що на дату укладення Договору було еквівалентно 1120 доларів США.

В ході виконання Договору позивачем було розміщено оголошення, вивчено наявну базу потенційних покупців та знайдено покупця ОСОБА_4 . Після проведення переговорів, показу об`єкту, погодження умов та деталей майбутнього договору, було заплановано укладення договору купівлі-продажу, який мав бути посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріально округу Собканюком П.Л.

Оскільки об`єкт нерухомості, що пропонувався до продажу перебував у спільній частковій власності, відповідач, як співвласник, відповідно до п.2.1.2. Договору, був зобов`язаний вирішити питання щодо погодження запланованого продажу з усіма співвласниками об`єкту та отримання від них відповідної письмової згоди. Однак, в порушення вказаного пункту Договору, згоди співвласників об`єкта відповідач не отримав та не надав від них письмової згоди на укладення договору купівлі-продажу об`єкту, що унеможливило укладення такого договору з ОСОБА_4

Попри це, невдовзі позивачу стало відомо, що 28.04.2018 між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір міни, серія та номер: 3107, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Володимиром Борисовичем (номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно: 25942632.

Таким чином, зобов`язання позивача за Договором було виконано в повному обсязі, оскільки Відповідачем було відчужено належний йому об`єкт нерухомого майна, що згідно положень п. З.1., 3.2. Договору являється результатом послуг, наданих виконавцем в рамках Договору. Окрім того, об`єкт було відчужено ОСОБА_4 - покупцю, яка була знайдена позивачем в процесі виконання Договору.

Однак, в порушення п. 3.1. Договору відповідач не розрахувався за надані послуги та не передав грошові кошти в сумі 29120 грн. ні в день укладення, ні пізніше. Таким чином, відповідачем було порушено порядок оплати, встановлений в п.3.1. Договору та не виконано свій обов`язок по оплаті наданих позивачем послуг.

У відповідності до п. 4.3. Договору, у разі невиконання замовником умов Договору, серед іншого нездійснення оплати за надані послуги, він зобов`язується сплатити санкцію у розмірі подвійної вартості послуг, вказаної у п. 3.1. Договору, що становить 58240 грн. Вказана санкція встановлена за домовленістю сторін на підставі ст. 546 ЦК України та за своєю правовою природою являється неустойкою у вигляді штрафу у розмірі 200% від суми невиконаного зобов`язання.

Окрім того, п. 4.2. Договору встановлено, що у випадку прострочення у виплаті платежів за Договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Станом на дату подання позовної заяви, відповідна пеня становить 2759,62 грн.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку.

27.07.2018р. позивачем було надіслано лист-претензію з вимогою про сплату боргу на зареєстровану адресу проживання Відповідача, а також додатково надіслано ідентичний лист ДППЗ "Укрпошта" та відправлено кур`єрською службою на фактичну адресу відповідача. Листи надіслані за допомогою ДППЗ "Укрпошта" повернулись по закінченню терміну зберігання, оскільки вручити їх не вдалось. Від отримання листа, виправленого за допомогою кур`єрської служби відповідач відмовився. Окрім цього позивачем неодноразово вчинялись спроби поспілкуватись з відповідачем для вирішення спору в досудовому порядку, однак такі спроби були безрезультатними, оскільки відповідач не визнає свого обов`язку по сплаті коштів за договором.

У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання щодо повернення коштів, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача - адвокат Мишковська Т.М. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача вважає, що відсутні підстави для стягнення плати передбаченої п. 3.1 Договору, оскільки в даному договорі вказано, що результатом наданої послуги є продаж нерухомого майна. Натомість, як видно з матеріалів справи, між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір міни. Крім того, відсутній підписаний між позивачем і відповідачем акт виконаних робіт. Також є підстави для зменшення розміру неустойки, так як ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи з 28.10.1996 р. з втратою працездатності на 70%, а також є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Враховуючи, що стороною договору про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості був ФОП ОСОБА_2 , а не з фізична особа ОСОБА_2 , тому в даному випадку має місце звернення до суду неналежним позивачем.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працює у ФОП ОСОБА_2 , в підтвердження чого надала копію трудової книжки. Дійсно, 20.02.2018 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір №б/н про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості, а саме 8/25 часток приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Свідок особисто здійснювала пошук потенційних покупців об`єкту та нею було знайдено покупця ОСОБА_4 . Після проведення переговорів, показу об`єкта продажу, погодження умов та деталей майбутнього договору, було заплановано укладення договору купівлі-продажу. ОСОБА_4 дала завдаток за вказаний об`єкт нерухомості в сумі 1000 доларів США. Оскільки об`єкт нерухомості, що пропонувався до продажу перебував у спільній частковій власності, ОСОБА_3 як співвласник, відповідно до п.2.1.2. Договору, був зобов`язаний вирішити питання, щодо погодження запланованого продажу з усіма співвласниками об`єкту та отримання від них відповідної письмової згоди. Але одна із співвласників вказаного приміщення не надавала ОСОБА_3 згоду на продаж майна. Проте в подальшому, коли свідок телефонувала до відповідача ОСОБА_3 та до покупця ОСОБА_4 , ніхто з них не виходив на зв`язок. А пізніше було встановлено, що вказаний об`єкт нерухомості був відчужений ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належало 8/25 часток нежитлової будівлі, бойлерної з вбудованими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10 зворотня сторінка).

Судом встановлено, що 20.02.2018 року між ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник) було укладено договір №б/н (надалі - Договір) про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості (а.с. 8-9).

Відповідно до умов п.1.1, 1.2 Договору виконавець протягом визначеного в Договорі періоду надає замовнику за плату комплекс послуг по просуванню до продажу об`єкту нерухомості шляхом здійснення маркетингових та інших засобів. Зміст послуг - пошук потенційного покупця на об`єкт нерухомості, що належать замовнику, шляхом здійснення наступних маркетингових та інших заходів: рекламування в засобах масової інформації; рекламування на тематичних сайтах в мережі Інтернет; пошук в власній базі та в засобах масової інформації, в мережі Інтернет пошуку потенційних покупців та надання інформації про об`єкт нерухомості; показ об`єкту нерухомості потенційним покупцям в присутності замовника (або без присутності замовника); участь в переговорах між замовником та потенційним покупцем; за окремим письмовим дорученням, організація укладення договору про наміри, договору купівлі-продажу та іншого договору про відчуження; за окремим письмовим дорученням замовника організовує підготовку документів, необхідних для відчуження об`єкту нерухомості. Вид та місцезнаходження об`єкту нерухомості, що підлягає відчуженню: 8/25 приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 6.1 Договору, даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох місяців чи до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань у повному обсязі за даним Договором.

Згідно п. 3.1 Договору за виконання послуг, зазначених у Договорі, замовник зобов`язується оплатити послуги виконавцю в розмірі 29120 грн., що еквівалентно 1120 доларів США. Оплата здійснюється замовником на користь виконавця в день укладання правочину (договору), на підставі якого здійснюється відчуження об`єкту нерухомості. А у випадку дострокового розірвання даного Договору - в день дострокового розірвання даного Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору сторони погодили наступне: враховуючи, що виконавцем проводиться комплекс маркетингових та інших заходів по об`єкту нерухомості, тому у випадку відчуження об`єкту нерухомості на користь покупця, який безпосередньо не знайдений виконавцем, сторони розуміють, що об`єкт нерухомості відчужений внаслідок здійснення Виконавцем маркетингових та інших заходів, тому вартість послуг визначена в п. 3.1 даного Договору сплачується замовником на користь виконавця в повному обсязі. Оплата здійснюється і в тому разі, якщо виконавцем була проведена лише частина заходів, оскільки результатом послуги є продаж об`єкту нерухомості.

Позивач свої зобов`язання за Договором перед відповідачем виконав, а саме позивачем було розміщено оголошення, вивчено наявну базу потенційних покупців та знайдено покупця ОСОБА_4 . Після проведення переговорів, показу об`єкту, погодження умов та деталей майбутнього договору, було заплановано укладення договору купівлі-продажу, який мав бути посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріально округу Собканюком П.Л.

Оскільки об`єкт нерухомості, що пропонувався до продажу перебував у спільній частковій власності, відповідач, як співвласник, відповідно до п.2.1.2. Договору, був зобов`язаний вирішити питання щодо погодження запланованого продажу з усіма співвласниками об`єкту та отримання від них відповідної письмової згоди. Однак, в порушення вказаного пункту Договору, згоди співвласників об`єкта відповідач не отримав та не надав від них письмової згоди на укладення договору купівлі-продажу об`єкту, що унеможливило укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_4 .

Разом з тим, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (№130885948 від 14.07.2018 року) встановлено, що ОСОБА_4 набула право власності на 8/25 частки нежитлової будівлі,бойлерної з вбудованими приміщеннями загальною площею 280,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Набуття у власність ОСОБА_4 8/25 часток нежитлової будівлі,бойлерної з вбудованими приміщеннями загальною площею 280,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується також договором міни, укладеним 28.04.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідченим 28.04.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. (а.с. 46).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Згідно положень статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи надані сторонами докази, суд встановив, що ОСОБА_3 , будучи вільним в укладенні договору та визначенні його умов, керуючись свободою договору, наданою статями 6, 627 ЦК України, умови Договору про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості від 20.02.2018 рокуз виконавцем ОСОБА_2 визначив, не відмовився від його укладення та приймав його виконання. Доказів недійсності чи нікчемності даного договору відповідачем ОСОБА_3 суду не надано.

Щодо доводів представника відповідача про відсутність підписаного між позивачем і відповідачем акту виконаних робіт, то суд вважає за необхідне вказати, що умовами договору про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості від 20.02.2018 року не передбачено складення між сторонами акту виконаних робіт.

Поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 підтверджуються доводи позивача про те, що 28.04.2018 року відбулося відчуження ОСОБА_3 8/25 часток нежитлової будівлі,бойлерної з вбудованими приміщеннями загальною площею 280,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що була предметом Договору, на ім`я ОСОБА_4 , яку як покупця знайшов саме позивач (найманий працівник позивача) для відповідача. Відчуження ОСОБА_3 нерухомості відбулося в межах строку, передбаченого п. 6.1 Договору.

Будь-яких доказів в спростування пояснень свідка ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_3 суду не надав.

Вказане свідчить про те, що позивач за Договором свої зобов`язання виконав, а відповідач відмовляється сплатити позивачу кошти обумовлені Договором за надані послуги.

За таких обставин порушене право позивача підлягає захисту, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача 29120 грн. заборгованості за Договором про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості від 20.02.2018 року.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність підстав для стягнення плати передбаченої п. 3.1 Договору, оскільки між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір міни, а не договір купівлі-продажу, тому позивач не виконав свої зобов`язання, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 715 ЦК договір міни (бартеру) - це договір, за яким кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, поставку, контрактацію або інших договорів, елементи яких містяться у договорі міни (ст. 716 ЦК України).

Уклавши договір міни, кожна сторона втрачає право власності на товар, який передає в обмін і надає право власності на товар, який вимінює. Отже, договір міни, як і договір купівлі-продажу, належить до договорів, що опосередковують перехід права власності.

Як вбачається із копії договору міни від 28.04.2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до даного договору міни застосовано положення про купівлю-продаж, що передбачені ст. ст. 655-661 ЦК України (а.с. 46 та на звороті).

Згідно п. 3.1 Договору за виконання послуг, зазначених у Договорі, замовник зобов`язується оплатити послуги виконавцю в розмірі 29120 грн., що еквівалентно 1120 доларів США. Оплата здійснюється замовником на користь виконавця в день укладання правочину (договору), на підставі якого здійснюється відчуження об`єкту нерухомості.

Отже, враховуючи погоджені між позивачем і відповідачем умови договору від 20.02.2018 року, в тому числі, й п. 3.1, та встановлені судом фактичні обставини справи: наданий позивачем комплекс послуг щодо пошуку потенційного покупця на об`єкт нерухомості, що належать замовнику, шляхом рекламування в засобах масової інформації; рекламування на тематичних сайтах в мережі Інтернет; пошук в власній базі та в засобах масової інформації, в мережі Інтернет пошуку потенційних покупців та надання інформації про об`єкт нерухомості; показ об`єкту нерухомості потенційним покупцям в присутності замовника (або без присутності замовника); участь в переговорах між замовником та потенційним покупцем та як наслідок, укладення ОСОБА_3 28.04.2018 року договору міни, за яким відбувся перехід права власності на об`єкт нерухомості (відчуження об`єкту нерухомості) від нього до ОСОБА_4 , суд вважає, що позивач за Договором свої зобов`язання виконав.

Крім того, відповідно до п. 4.2 Договору та ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3066,77 грн. пені згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 4).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене, пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - за прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Отже, із вказаного слід прийти до висновку про недопустимість покладення на відповідача юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тому суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає пеня, нарахована за прострочення сплати грошового зобов`язання, а у стягненні штрафу, передбаченого п. 4.3 Договору в розмірі 58240 грн. слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 29120 грн. заборгованості за договором про надання послуг по просуванню до продажу об"єкта нерухомості від 20.02.2018 року і 3066,77 грн. пені, а всього 32186,77 грн., а в задоволенні решти суми позовних вимог - відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (на 35,59%), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 321,83 грн. слід компенсувати позивачу ОСОБА_2 за рахунок держави, так як відповідач ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи.

Також суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що з даним позовом до суду звернувся неналежний позивач, а саме ОСОБА_2 , а не ФОП ОСОБА_2 , оскільки стороною договору про надання послуг по просуванню до продажу об`єкта нерухомості був ФОП ОСОБА_2 , з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Крім того, слід зазначити, що підпунктом 3.8.1 пункту 3.8 розділу III Класифікації організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004, затвердженої наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 р. №97 визначено, що підприємцем є фізична особа, яка є громадянином України, іноземним громадянином, особою без громадянства, що здійснює підприємницьку діяльність. Тобто, підприємцем є фізична особа - громадянин.

Разом з тим, кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено і в ст. 50 ЦК України. При цьому зазначається, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Тобто, громадянин, який бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого він набув з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - «підприємець».

Статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому, юридичний статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає і ніяким чином не обмежує будь-які правомочності особи, які випливають з її цивільної право-, та дієздатності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 525-526, 530, 546, 549, 551, 625, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 903 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 42, 48, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 29120 грн. заборгованості за договором про надання послуг по просуванню до продажу об"єкта нерухомості від 20.02.2018 року і 3066,77 грн. пені, а всього 32186,77 грн. (тридцять дві тисячі сто вісімдесят шість гривень 77 коп.).

Судовий збір у розмірі 321,83 грн. компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави.

В задоволенні решти суми позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: