Постанова

Іменем України

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 554/14633/15-ц

провадження № 61-9952св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Полтавська міська рада, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року у складі судді Січиокно Т. О. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Бутенко С. Б., Обідіної О. І.

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів про становлення факту проживання однією сім'єю, перерозподіл спадщини, визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява мотивована тим, що вона разом з батьком ОСОБА_5 з 2003 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_8 у належній останній квартирі АДРЕСА_1. Вони вели спільний бюджет та побут, облаштовували умови проживання, разом відпочивали. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла. Згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року за ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом п'ятої черги після померлої ОСОБА_8 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_4, вважаючи себе падчеркою спадкодавця та особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, тобто особою, яка відноситься до спадкоємців четвертої черги, вказуючи, що фактично прийняла спадщину, просила встановити факт проживання її та ОСОБА_8 однією сім'єю з 2003 року по день смерті ОСОБА_8 та перерозподілити спадщину, що залишилась після її смерті, визнавши за нею право власності на спірну квартиру.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 лютого 2017 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довела факту постійного проживання не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини із ОСОБА_8, а саме у період часу із 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 у квартирі АДРЕСА_2, а тому не може вважатися спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті останньої.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження її фактичного проживання із ОСОБА_8 за адресою: квартира АДРЕСА_7, на момент відкриття спадщини, а тому її не можна вважати особою, що фактично прийняла спадщину після померлої. Постійним місцем реєстрації позивача є квартира АДРЕСА_3. Отже, позивачем не було доведено факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому у задоволенні позовної вимоги про встановлення вказаного факту, а також похідних від неї вимог про перерозподіл спадщини і визнання права власності на майно слід відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норма матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди надали неправильну оцінку доказам, дійшли необґрунтованих висновків про недоведеність позовних вимог. Заявник вважає, що письмовими доказами та показаннями свідків доведено, що вона тривалий час постійно проживала із спадкодавцем, прийняла спадщину, має право на її оформлення, отже спадщина підлягає перерозподілу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

07 травня 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 1996 року ОСОБА_8 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_4.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 18 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв'язку із тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини.

З довідки від 21 січня 2015 року, виданої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В. В., слідує, що нею заведена спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 У спадковій справі є: заява про прийняття спадщини від ОСОБА_7, зареєстрована за порядковим № 84 від 05 червня 2014 року; заява про прийняття спадщини від ОСОБА_6, зареєстрована за порядковим № 112 від 24 червня 2014 року.

З 05 вересня 2003 року ОСОБА_4 перебувала у шлюбі із ОСОБА_11, який було розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 18 листопада 2013 року у справі № 554/7802/13-ц. Від шлюбу колишнє подружжя має доньку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено даними свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 124463, виданого 01 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтава.

ОСОБА_4 із 07 квітня 2004 року по час розгляду справи судом першої інстанції була зареєстрована за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено відміткою про реєстрацію у її паспорті громадянина України.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року у справі № 554/6705/14-ц рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 06 жовтня 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_7 і відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, а також скасовано додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 28 січня 2016 року. Ухвалено в цій частині нове рішення, у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Дробітько В. В., про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Визнано за ОСОБА_6 у порядку спадкування за законом п'ятої черги після ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на квартиру АДРЕСА_5.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем, і визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_8, як осіб, які складали сім'ю, що передбачає їх пов'язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов'язків у період, не менше ніж з 03 січня 2009 року по день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року у редакції, чинній на час розгляду справи судами, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Подібні положення містять статті 12, 81 чинної редакції ЦПК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази, показання свідків та пояснення учасників справи, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_8 протягом п'яти років на момент відкриття спадщини за адресою: квартира АДРЕСА_7, визнавши, що відносини ОСОБА_4 із ОСОБА_8 не носили характеру сімейних, а проявлялися у відвідуваннях, спілкуванні та не були пов'язані зі спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов'язків. Такого висновку суди дійшли за результатами оцінки доказів у їх сукупності, встановивши, що ОСОБА_4 з 07 квітня 2004 року по час розгляду справи судом першої інстанції була зареєстрована за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_2, з 05 вересня 2003 року по 18 листопада 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, має доньку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала також за адресою: квартира АДРЕСА_3 акт про проживання у житловому приміщенні від ІНФОРМАЦІЯ_3 не містить інформації про період спільного проживання позивача і ОСОБА_8

Доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням наведеного, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року та постанова Апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року є такими, що винесені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович