Справа № 461/8808/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/954/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», в якому просили:

- визнати незаконною відмову від 22 листопада 2017 р. Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» у виплаті страхового відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0469288/01НТ від 31.03.2017 p.;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 67388,80 грн., з яких 52521,60 грн. - сума невиплаченого страхового відшкодування, 8855,90 грн. - сума пені, нарахованої за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 4448,60 грн. - сума інфляційних нарахувань, 1562,70 грн. - сума 3% річних за користування чужими коштами;

- стягнути з відповідача на користь позивачів 5000,00 грн. судових витрат, пов`язаних з отриманням позивачами професійної правничої допомоги адвоката у даній справі.

В обґрунтування заявленого позову покликалися на те, що 31 березня 2017 року ОСОБА_3 уклав з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0469288/01 НТ від 31 березня 2017 року, умовами якого було передбачено страхування на умовах повного КАСКО транспортного засобу марки AUDI, модель A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, що використовується для особистих потреб (режим використання «сімейний (приватний)». Всі страхові платежі по договору сплачені ОСОБА_3 у повному обсязі та у строки, встановлені договором та додатковою угодою № 1 від 30 травня 2017 року до нього. Вигодонабувачем по вказаному договору є ОСОБА_1 . Зазначав, що 30 серпня 2017 року вказаний автомобіль під керуванням позивача ОСОБА_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Позивачі вчасно повідомили відповідача про настання страхового випадку. 19 вересня 2017 року ОСОБА_1 , як Вигодонабувач, подала відповідачу письмову заяву щодо напряму виплати страхового відшкодування шляхом перерахування коштів ремонтній організації (ФОП ОСОБА_4 ). Однак, листом від 22 листопада 2017 року за вих. № 1140-11 відповідач, посилаючись на п. 16.1.6. та п. 16.1.7. договору, відмовив ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування. Вважають, що у відповідача були відсутні законні підстави для відмови ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування в сумі 52 521,60 грн. з підстав несвоєчасного повідомлення відповідача про настання страхового випадку та переміщення транспортного засобу з місця події на сусідню вулицю. Просили позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 30 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Сплату судового збору компенсовано за рахунок держави.

Витрати на професійну правничу допомогу залишено за позивачем.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що судом не було взято до уваги, що місце дорожньо-транспортної пригоди може мати значну протяжність і його межі визначає працівник поліції, що здійснює огляд місця події і відображає схемою місця події, в зв`язку з чим вважає висновок суду про те, що водій перемістив автомобіль з місця ДТП і це призвело до видозмінення обстановки ДТП і не дало можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та «всім комплексом пошкоджень автомобіля» - помилковими. Також зазначає, що позивачем вчасно було повідомлено відповідача про ДТП. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

24 червня 2019 року від ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Зазначає, що згідно схеми місця ДТП, складеної інспектором УПП у м. Львів, ОСОБА_1 було переміщено транспортний засіб «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 з місця події ( м. Львів, вул. Січових Стрільців . 17 ) на сусідню вулицю (вул. Костюшка). що призвело до видозмінення обставин на місця ДТП.

Звертає увагу, що переміщення ОСОБА_1 транспортного засобу «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 з місця ДТП та неповідомлення Цілодобової інформаційної служби страховика про подію з місця пригоди перешкодило відповідачу належним чином зафіксувати первинну картину заявленої ОСОБА_1 місця події з фотофіксацією залишків осипу пластмасових частин днища транспортного засобу та слідів контактування пошкоджених елементів транспортного засобу з підвищеною конструкцією пішохідного переходу, що стало перешкодою у визначенні причин та обставин страхового випадку.

Стверджує, що всі можливі дії щодо встановлення механізму всіх пошкоджень передньої частини транспортного засобу «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , зокрема щодо відповідності їх пояснення ОСОБА_1 відповідачу було здійснено згідно умов договору страхування (п.п. 12.2.1, 12.2.3, 12.2.4 Договору страхування). Просить Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з тих обставин, що відповідач правомірно відмовив позивачам у виплаті страхового відшкодування згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0469288/01 НТ від 31 травня 2017 року, в зв`язку з чим позовні вимоги позивачів є необгрунтованими.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

31.03.2017 року ОСОБА_3 уклав з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» Договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0469288/01 НТ від 31.03.2017 року. Умовами договору передбачено страхування на умовах повного КАСКО транспортного засобу марки AUDI, модель A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2013 року випуску, що використовується для особистих потреб (режим використання «сімейний(приватний)». Вигодонабувачем по договору є ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 13.1.3 Договору страхування, у разі настання події, яку можна кваліфікувати як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний негайно повідомити з місця події цілодобову інформаційну службу страховика за номером: НОМЕР_3 . Неможливість виконання даної вимоги має бути підтверджена документально.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що 30 серпня 2017 року о 22 год. 30 хв. застрахований автомобіль марки AUDI, модель A3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (вигодонабувача) потрапив в дорожньо - транспортну пригоду.

Частиною другої статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Факт ДТП підтверджується копією протоколу про адміністративної відповідальності серії БР №008369 від 30 серпня 2017 року та копією постанови суду від 13.09.2017 року. Схемою події, складеною працівниками Патрульної поліції, підтверджено, що застрахований транспортний засіб було переміщено з місця події ( м. Львів, вул. Січових Стрільців, 17 ) на сусідню вулицю (вул. Костюшка) за кут кварталу.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , 30 серпня 2017 року о 22 годині 30 хвилин у м. Львові по вул. Січових Стрільців керуючи транспортним засобом Audi д.н.з. НОМЕР_2 , не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, здійснила наїзд на піднятий пішохідний перехід, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками.

31 серпня 2017 року, тобто на наступний день після події, до представника відповідача засобами телефонного зв`язку звернувся ОСОБА_3 із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (дорожньо-транспортна пригода) за Договором страхування, яка відбулась 30 серпня 2017 року за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 17.

31 серпня 2017 року представником Відповідача було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого було складено Акт огляду транспортного засобу

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 12.2.1 та п. 12.2.3, 12.2.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0469288/01НТ від 31.03.2017 року, страховик має право перевіряти інформацію, яку повідомив страхувальник, а також виконання страхувальником своїх обов`язків та інших умов договору; самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку, замовляти проведення незалежних експертиз та досліджень по з`ясуванню обставин події та визначенню розмірів збитків; страховик має право надсилати запити у відповідні установи і отримувати додаткові документи, необхідні для з`ясування обставин страхового випадку та здійснення виплати страхового відшкодування. Строки складання страхового акту та строки виплати відшкодування продовжуються на період очікування вказаної інформації. На вимогу страхувальника страховик дає письмову відповідь про причини продовження строку.

З метою встановлення відповідності механізму утворення всього комплексу пошкоджень передньої нижньої частини транспортного засобу «Ауді», р. н. зн . НОМЕР_2 обставинам, відповідачем було ініційовано проведення транспортно-трасологічного дослідження.

Згідно Висновку № 057-17 від 02.11.2017 р., експерту не представилось можливим вирішити питання щодо можливості чи неможливості отримання транспортним засобом «Ауді», д. н. зн . НОМЕР_2 пошкоджень передньої нижньої частини під час подолання підвищеного пішохідного переходу у зв`язку з видозміненням обстановки місця ДТП (переміщенням транспортного засобу на велику відстань від підвищеного пішохідного переходу) та відсутністю слідової інформації на підвищеній конструкції пішохідного переходу.

Також судом встановлено, що позивачами не виконано вимоги п. 13.1.3 договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0469288/01НТ від 31.03.2017 року, оскільки не повідомили негайно з місця події цілодобову інформаційну службу страховика про подію. Неможливість виконання даної вимоги позивачами документально не підтверджена ні відповідачу, ні суду.

Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 і її представник не змогли пояснити причину переміщення автомобіля після ДТП на сусідню вулицю та своєчасне неповідомлення відповідача про настання страхового випадку.

Переміщення ОСОБА_1 транспортного засобу «Ауді», д. н. зн . НОМЕР_2 з місця ДТП та неповідомлення цілодобової інформаційної служби страховика про подію з місця події фактично перешкодило відповідачу належним чином зафіксувати місце ДТП з фотофіксацією залишків осипу пластмасових частин днища транспортного засобу та слідів контактування пошкоджених елементів транспортного засобу з підвищеною конструкцією пішохідного переходу, та стало обгрунтованою перешкодою у визначенні причин та обставин страхового випадку.

За змістом статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Установлено, що між сторонами укладено договір добровільного страхування, тому вони в силу вимог статті 629 ЦК України зобов`язані виконувати його умови, які визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Відповідно до п.п. 16.1.6, 16.1.7 Договору страхування, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі на підставі несвоєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин, підтверджених документально, або створення страхувальником або його довіреною особою, представником перешкод у визначенні обставин та причин настання страхового випадку та/або розміру завданих збитків; невиконання страхувальником, його довіреною особою чи представником обов?язків, передбачених умовами цього договору та правилами страхування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач правомірно відмовив позивачам у виплаті страхового відшкодування згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0469288/01НТ від 31.03.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмовити в їх задоволенні у зв`язку з переміщення ОСОБА_1 транспортного засобу «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 з місця ДТП та неповідомлення цілодобової інформаційної служби страховика про подію з місця події.

ОСОБА_1 фактично порушила умови договору страхування, що стало підставою для відмови позивачам у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанов складено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.