ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6748/19 Справа № 172/1569/18 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості із спадкоємця,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Синельниківське відділення № 2993 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 277 від 12.12.2007 року про надання кредиту в сумі 60000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11.12.2017 року. Відповідно до умов угоди кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі

60 000 грн., а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги, передбачені договором. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 12.12.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Станом на 21.02.2015 року заборгованість позичальника за кредитом становить 68602,68 грн. Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 року позивачу було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку зі смертю останнього. З листа Васильківської державної нотаріальної контори від 25.04.2016 року стало відомо, що спадкоємцем померлого є його син ОСОБА_1 , який звернувся до Васильківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 року за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно, а саме на вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Оскільки спадкоємець померлого позичальника добровільно не звернувся до банку та не повідомив про відкриття спадщини, заборгованість ОСОБА_2 перед банком не погашена, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 68602,68 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2019року у задоволенні позовних вимог відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України", не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог відповідно з даним рішенням, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Синельниківське відділення № 2993 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 277 про надання кредиту в сумі 60000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % річних, комісійної винагороди та інших платежів в порядку та в строки, визначені договором, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11.12.2017 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань 12.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Синельниківське відділення № 2993 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується листом завідувача Васильківської державної нотаріальної контори № 147 від 25.04.2016 року.

Позичальник станом на день смерті 21.02.2015 року, мав заборгованість перед кредитором в сумі 68602,68 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 20119,07 грн., простроченої заборгованості за відсотками 3974,25 грн., строкової заборгованості за кредитом 17500,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за період з 01.01.2015 по 20.02.2015 року 946,15 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків 1284,91 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 12330,84 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків 211,44 грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу 2046,25 грн., втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків 1332,55 грн., втрат від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу 8857,22 грн.

Судом встановлено, що позивач дізнався про наявність у померлого ОСОБА_2 спадкоємців, а саме сина ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_2 , з листа-відповіді Васильківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 25.04.2016 року на претензію кредитора від 20.04.2016 року, що підтверджується відбитком вхідного штампу Філія Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» на вищевказаному листі із зазначенням дати 04 травня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, керуючись ч. 4 ст. 1281 ЦПК України, виходив із того, що позивачем пропущено строк, протягом якого він повинен був пред`явити вимогу до відповідача, який прийняв спадщину, оскільки перебіг шестимісячного строку для пред`явлення ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» вимог до спадкоємців померлого ОСОБА_2 розпочався 04.05.2016 року, а саме з дня коли позивач дізнався про наявність у померлого спадкоємців, та відповідно закінчився 05.11.2016 року.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду і вважає за необхідне змінити обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог банку відповідно з даним рішенням, виходячи з наступного.

Строк пред`явлення вимог кредитором регулюється ст. 1281 ЦК України, за змістом якої кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від строку настання вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Про смерть позичальника ОСОБА_2 Банку стало відомо з ухвали Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 року по справі 172/105/16-ц, яку Банком отримано 29.03.2016 року. Таким чином, відповідно до ст. 1281 ЦК України, строк у шість місяців для пред`явлення вимоги Банком почав відраховуватися з 30.03.2016 року.

Верховний Суд в своїй постанові від 11.07.2018 року по справі № 495/1933/15-ц (провадження № 61-14038св18) дійшов того ж висновку, що настання строку пред`явлення вимоги до спадкоємця починається від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не з часу його обізнаності щодо наявності спадкоємців, які прийняли спадщину.

20.04.2016 року Банком до Васильківської державної нотаріальної контори направлено вимогу кредитора до спадкоємців №19/19-178/3556.

04.05.2016 року до Банку надійшла відповідь від Васильківської державної нотаріальної контори № 147 від 25.04.2016 року, якою Банк повідомлено про відкриття спадкової справи після померлого ОСОБА_2 , а також про наявність спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_1

16.05.2016 року Банк звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення кредитором заборгованості спадкодавця №19/19-259/4175.

Верховний Суд в своїй постанові від 11.07.2018 року по справі № 495/1933/15-ц (провадження № 61-14038св18) роз`яснив, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Відповідний висновок також зазначений і в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №645/3265/13-ц (61-5552свп18).

Оскільки вимога до спадкоємця була направлена через нотаріальну контору майже через місяць після того, як Банк дізнався про смерть спадкодавця, то цей факт вказує на те, що вимоги ст. 1281 ЦК України Банком не порушені.

Таким чином чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, відмовляючи в задоволенні позову через пропущення строку звернення з вимогою до спадкоємців.

Водночас згідно зі статтею 1050 та частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до статей 1048,1056-1 цього Кодексу.

У ст. 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 526,527,530,532 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 року за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Однак, апелянтом ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надана інформація щодо вартості майна, одержаного ОСОБА_1 у спадщину, в межах якої він міг би задовольнити позовні вимоги кредитора.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" щодо стягнення кредитної заборгованості у зв`язку з відсутністю оцінки майна, одержаного ОСОБА_1 у спадщину, в межах якої він міг би задовольнити позовні вимоги кредитора.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.

Заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року змінити в частині обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова