Справа № 201/6302/16-ц
Провадження № 6/201/284/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Крайняка Максима Сергійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Крайняка Максима Сергійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що є місцем виконання виконавчого документу, а саме, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавче провадження здійснюється у відношенні боржника ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що за територіальністю відноситься до Соборного району м. Дніпра, а отже справі підсудна Жовтневому районного суду м. Дніпропетровська.

Подання мотивовано тим, що на виконанні Соборного відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження 56316966 з виконання виконавчий лист № 201/6302/16-ц, виданого 27 березня 2018 року про стягнення заборгованості у розмірі 1046073,37 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 Рішення станом на момент звернення з поданням боржником не виконано. Виконавцем встановлено, що згідно з інформацією наданою МВС України, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Заявник стверджує, що виконавцем неодноразово на адресу боржника надсилались виклики про явку до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки виконавця не повідомив. Офіційних джерел отримання доходів ОСОБА_1 не має. Кошти на виконання рішення суду не сплачує. На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 30 жовтня 2018 року повідомлено про відсутність інформації щодо перетину державного кордону боржником.

Таким чином, заявник вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення, не вживає заходів його виконання за рахунок належного йому майна і доходів.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості даного подання з огляду на наступне.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконання нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито виконавче провадження.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України виконавець зазначає наявність у нього невиконаних зобов`язань, покладених на нього рішенням від виконання якого він ухиляється.

Як роз`яснив Верховний Суд України в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01 лютого 2013 року під ухиленням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Обмеження є крайньою мірою до боржника і застосовується у виняткових випадках, коли відсутня будь-яка об`єктивна можливість виконання судового рішення без застосування цих заходів, водночас обмеження у праві виїзду за межі України створить для нього негативні наслідки та стимулюватиме останнього до якнайшвидшого виконання зобов`язань (рішення).

Оскільки питання обмеження боржника у праві виїзду за межі України вирішується судом без особистої участі боржника, який у зв`язку з цим позбавлений можливості надавати заперечення та докази проти цього, а тому саме на приватного виконавця покладається обов`язок доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань або рішень.

Задоволення подання можливо лише за умови доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання, оскільки юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Судом встановлено, що 22 травня 2018 року постановою державного виконавця Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Крайняка М.С. відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 201/6302/16-ц, виданого 27 березня 2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості у розмірі 1046073,37 грн. (ВП № 56316966).

22 травня 2018 року постановою державного виконавця Соборного відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Крайняка М.С. накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_1

01 червня 2018 року постанови державного виконавця отримані боржником, що підтверджується копіями поштових повідомлень з відміткою про вручення.

На обґрунтування заявлених вимог, державний виконавець надав копії викликів боржника до державного виконавця від 09 квітня 2019 року та від 14 серпня 2019 року. Проте, доказів направлення та отримання вказаних викликів державний виконавець суду не надав.

Не надано також доказів перевірки зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника ОСОБА_1

Не надано акта про вихід за адресою місця проживання боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», яке вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону №3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону №606-ХІV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Особа, яка має невиконані договірні, аліментні та інші зобов`язання за судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), не може вважатися винною та бути позбавленою конституційного права на свободу пересування, вільний вибір місця проживання та права вільно залишати територію України (ст. 33 Конституції України).

Тільки у разі недоведення боржником своєї вини та ухилення від виконання зобов`язання суд може тимчасово обмежити особу в праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК), причому на момент звернення до суду з поданням приватного виконавця факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Проте в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що боржник свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, чи він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця Соборного відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Крайняка М.С. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 259, 260, 441, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Крайняка Максима Сергійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Наумова