УХВАЛА

про забезпечення позову

30.09.2019 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря Ходи Д.О.

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви за її позовом про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

27.09.2019 до суду надійшла вказана заява в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

За перевіркою заяви встановлено, що її подано з дотриманням правил територіальної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна та вона відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти дії по відчуженню транспортних засобів: HONDA CR-V1990 2015 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ; RENAULT MASTER 2013 року випуску та FORD TRANSIT, 1990 року випуску, які згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів та AIC ДАІ 2000 у Вінницькій області, які зареєстровані на ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, предметом спору є транспортні засоби: FORD TRANSIT, 1990 року випуску, HONDA CR-V1990, 2015 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , MERSEDES-BENZ, 2006 року випуску, RENAULT MASTER 2013 року випуску, які зареєстровані на ОСОБА_2 та перебувають в його користуванні. Вказані транспортні засоби були придбані ними під час перебування в шлюбі, і відповідно до положень ст.60 СК України, належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

В 2019 році шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, ОСОБА_2 став проживати окремо. Після припинення шлюбних відносин транспортні засоби, а саме FORD TRANSIT, 1990 року випуску, HONDA CR-V1990 2015 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , RENAULT MASTER 2013 року випуску знаходяться у користуванні та володінні ОСОБА_2 .

Оскільки між сторонами виник цивільно-правовий спір щодо спільного майна, зокрема транспортних засобів, які знаходяться в користуванні ОСОБА_2 , то він може самовільно без відома заявника відчужити дані транспортні засоби.

За приписами ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Обставини, покладені ОСОБА_1 в основу обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову підтверджуються доказами долученими до заяви, зокрема довідкою Територіального сервісного центру № 0545 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області № 31/2/0545-М-8/аз від 07.09.2019 року про наявність у ОСОБА_2 транспортних засобів.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Як вбачається зі змісту даної заяви, ОСОБА_2 змінив реєстраційний номерний знак автомобіля RENAULT MASTER 2013 року випуску з АВ7006СК на АВ6957 ЕІ, тобто має можливість самостійно відчужити дане майно.

Суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та приходить до висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, а тому заява підлягає задоволенню.

При цьому суд переконаний, що обраний вид забезпечення позову є співмірним із гіпотетичними позовними вимогами та буде достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту порушеного майнового права.

Значення обов`язковості виконання рішення суду висловлено в правовій позиції Європейського суду з прав людини в Рішенні у справі «Деркач та Палек проти України» (Заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 пункту 1 ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (надалі Конвенція), яка ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 №475/97-ВР) гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 (див. «Бурдов проти Росії», заява №589498/00, п. 34). Аналогічний висновок міститься і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції»", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п.40).

У справі Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], §§ 83-86, Суд визначив, що застосування статті 6 до попередніх заходів залежить від виконання певних умов. По-перше, право, з приводу якого проводяться, як основні процедури, так і процедури щодо забезпечення розгляду справи, має бути «цивільним» відповідно до Конвенції. По-друге, має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право. Якщо попередній захід можна вважати ефективним для визначення цивільного права чи зобов`язання у справі, незважаючи на термін його дії, застосовується стаття 6. Проміжне рішення може бути еквівалентне попереднім або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначенні застосування статті 6 (Mercieca and Others v. Malta, (Меркіка та інші проти Мальти) § 35).

Одночасно суд роз`яснює ОСОБА_1 , що відповідно до правил ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви за її позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Накласти арешт та заборонити вчиняти дії по відчуженню транспортних засобів: FORD TRANSIT, 1990 року випуску; HONDA CR-V1990, 2015 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ; RENAULT MASTER, 2013 року випуску, які згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів та АІС ДАІ-2000 у Вінницькій області зареєстровані на ОСОБА_2 .

Направити належним чином завірену копію ухвали до Барський районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області для організації її виконання та сторонам до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: