Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 295/5616/14-ц

провадження № 61-34392св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 як представника ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року у складі колегії суддів: Борисюка Р. М., Галацевич О. М., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи, товариство) звернулося з указаним позовом, уточнивши який, просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 25 січня 2007 року № 0501/0107/88-016 у розмірі 1 742 512,74 грн та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог товариство посилалося на те, що 25 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк», банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0501/0107/88-016, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 25 тис. дол. США, зі сплатою 14,0 % річних та строком повернення до 24 січня 2017 року.

25 січня 2007 року на забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору між банком і ОСОБА_2 та між банком і ОСОБА_3 укладено договори поруки № 0501/0107/88-016-Р-1 та № 0501/0107/88-016-Р-2 відповідно.

ОСОБА_1 не виконує належним чином умов кредитного договору в результаті чого станом на 25 лютого 2016 року утворилася заборгованість, яка становить 1 742 512,74 грн та складається з: 20 820 дол. США заборгованості за кредитом, що на дату розрахунку становить еквівалент 566 691,88 грн; 21 594,13 дол. США заборгованості за процентами, що на дату розрахунку становить еквівалент 587 762,63 грн; 21 604,99 дол. США пені за останній календарний рік, що на дату розрахунку становить еквівалент 588 058,23 грн.

Ураховуючи наведене та вказуючи на те, що на підставі договору факторингу позивач набув права вимоги за вказаними договорами, товариство просило позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Богунський районний суд м. Житомира рішенням від 28 лютого 2017 року позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 25 січня 2007 року № 0501/0107/88-016, яка станом на 25 лютого 2016 року становить 936 747,14 грн, з них: 13 020,61 дол. США (еквівалент на дату розрахунку 352 254,37 грн) відсотків за користування кредитом та 21 604,99 дол. США (еквівалент на дату розрахунку 584 492,77 грн) пені. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 3 654,00 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовив за безпідставністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач звернувся до суду з цим позовом поза межами 6 місячного строку з дня настання зобов`язання сплати останнього платежу в рахунок погашення заборгованості, а тому відповідно до положень статті 559 ЦК України порука є припиненою. Оскільки заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 28 липня 2009 року, а саме тіло кредиту в розмірі 20 820 дол. США, несплачені відсотки за користування кредитом у розмірі 2 485,73 дол. США та пеня в розмірі 1 614,93 дол. США були стягнуті рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 вересня 2010 року, з ОСОБА_1 , з урахуванням строку позовної давності, підлягає стягненню сума нарахованих відсотків за користування коштами за період з жовтня 2011 року по лютий 2016 року та пеня за останній календарний рік.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Апеляційний суд Житомирської області рішенням від 06 червня 2017 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2017 року скасував, ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Стягнув у солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 25 січня 2007 року № 0501/0107/88-016 у розмірі 1 108162,69 грн, а саме: 520 104,46 грн заборгованості за процентами за період з 29 липня 2009 року по 25 лютого 2016 року та 588 058,23 грн заборгованості з пені за останній рік станом на 25 лютого 2016 року. Стягнув із відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» з кожного по 2 557,80 грн судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що задоволенню підлягають уточнені вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування кредитом, починаючи з 29 липня 2009 року по 25 лютого 2016 року та пені за останній рік станом на 25 лютого 2016 року. Судовим рішенням від 16 вересня 2010 року підтверджено і не потребує доведенню той факт, що в межах строків, передбачених чинним законодавством кредитор звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення із позичальника і поручителів заборгованості по кредиту. Таким чином, підстав вважати, що у спірних правовідносинах порука припинена немає, оскільки позовні вимоги до поручителів були заявлені вчасно. З огляду на вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 як представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Апеляційного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року з підстав порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції є необґрунтовані, судом невірно застосовано норми матеріального права під час

розгляду справи та ухвалення нового рішення.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 16 вересня 2010 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 920, 66 дол. США. Рішення набрало законної сили 28 вересня 2010 року.

Таким чином всі вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками та пені на невиконане рішення суду розповсюджуються норми права щодо позовної давності.

20 лютого 2017 року його представником ОСОБА_4 до суду надано клопотання про застосування позовної давності.

ТОВ «Кредитні ініціативи» дізналось про порушення свого права укладаючи 28 листопада 2012 року договір факторингу з ФК «Вектор Плюс», оскільки отримало весь пакет документів за яким набуло право вимоги за кредитним договором від 25 січня 2007 року № 0501/0107/88-016 і рішення від 16 вересня 2010 року, яке набуло законної сили 28 вересня 2010 року, звернувшись до суду з цими вимогами 09 жовтня 2014 року, пропустило строки звернення до суду без поважних причин.

Крім того, судом першої інстанції невірно нарахована та стягнута сума відсотків за користування кредитом за період з жовтня 2011 року по лютий 2016 року, оскільки в даному випадку мала бути застосована позовна давність.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 09 жовтня 2014 року, тобто зі спливом 6 місячного строку з дня настання зобов`язання сплати останнього платежу в рахунок погашення заборгованості, відповідно до положень статті 559 ЦК України порука є припиненою. За таких обставин позовні вимоги до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

28 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ТОВ «Кредитні ініціативи на касаційну скаргу, яке мотивоване тим, що вимога ОСОБА_1 про повну відмову в задоволенні позовних вимог для ТОВ «Кредитні ініціативи» є не прийнятною, а також суперечить нормам матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду в касаційному порядку, яким стягується з нього заборгованість у сумі 936 747,14 грн, з них: 352 254,37 грн відсотків за користування кредитом та 584 492,77 грн пені.

Суд першої інстанції самостійно застосував позовну давність до частини процентів нарахованим до 01 жовтня 2011 року з посиланням на пункт 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачі не заявляли про застосування позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції порушив норму матеріального права, а саме статтю 267 ЦК України, а також неправомірно застосовано пункт 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд такий недолік врахував та не застосував позовну давність.

Дійсність поруки підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 вересня 2010 року.

Відповідно жодних підстав для припинення поруки немає, оскільки позовна вимога була заявлена до поручителів вчасно. В рішенні апеляційного суду даний факт враховано та задоволено позовні вимоги в тому числі і до поручителів.

Пеня за кредитним договором нарахована за останній рік перед подачею заяви про збільшення позовних вимог, відповідно ставити питання про застосування строку давності немає підстав.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі, витребувано її матеріали з Богунського районного суду м. Житомира.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

01 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 січня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0501/0107/88-016, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 25 тис. дол. США, зі сплатою 14,0 % річних та строком повернення до 24 січня 2017 року.

Належне виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором забезпечено договорами поруки від 25 січня 2007 року № 0501/0107/88-016-Р-1 укладеним між банком та ОСОБА_2 та № 0501/0107/88-016-Р-2 укладеним між банком та ОСОБА_3 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 вересня 2010 року, ухваленим у справі № 2-1064/2010 за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, зобов`язано відповідачів повернути ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28 липня 2009 року складала 24 920,66 дол. США, а саме: сума несплаченого кредиту 20 820 дол. США, несплачені відсотки за користування кредитом 2 485,73 дол. США, пеня за порушення строків погашення кредиту та відсотків 1 614,93 дол. США, а у випадку відсутності цього майна, суд ухвалив стягнути в солідарному порядку із відповідачів 191 044, 28 грн. Рішення набрало законної сили 28 вересня 2010 року.

28 листопада 2012 року між банком та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

28 листопада 2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору клієнт, а саме TOB «ФК» Вектор Плюс» відступає фактору - TOB «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 25 лютого 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 1 742 512,74 грн, яка складається з: 20 820 дол. США, що становить еквівалент на дату розрахунку за курсом НБУ 566 691,88 грн, заборгованості за кредитом, 21 594,13 дол. США, що становить еквівалент 587 762,63 грн, заборгованості за процентами за користування кредитними коштами та 21 604,99 дол. США, що становить еквівалент 588 058,23 грн, пені за останній календарний рік.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Ураховуючи, що банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на дострокове повернення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення 23 вересня 2009 року до суду з відповідним позовом, тому саме з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі, і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню та інші платежі за кредитом припинилися.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині стягнення відсотків нарахованих за кредитним договором за період часу з 24 вересня 2009 року до 25 лютого 2016 року та пені передбаченої умовами договору, є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Ураховуючи наведене, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими лише в межах строку дії кредитного договору.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

Оскільки вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не пред`явлена до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку їх виконання, порука є припиненою, і в цій частині аргументи касаційної скарги є обґрунтованими. За таких обставин позовні вимоги до поручителів задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню вимоги позову в цій частині і до боржника.

Так, 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

23 вересня 2009 року настав строк виконання зобов`язання за кредитним договором, а з цим позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду 06 жовтня 2014 року, тобто поза межами встановленого законом строку для стягнення кредитної заборгованості.

Ураховуючи наведене, доводи касаційної скарги щодо строків давності знайшли своє підтвердження в ході касаційного розгляду справи, а тому в задоволенні позовних вимог товариства до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах його дії слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалені у цій справі судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, то сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 384,80 грн за подання касаційної скарги підлягає стягненню з позивача на його користь.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 як представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 4 384 грн 80 коп. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні 80 копійок) судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило