Справа № 310/4445/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Олійник Н.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Дон В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій зазначає, що 13 червня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 80000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 12 червня 2015 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,5% річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань між позивачем і відповідачем було укладено Іпотечний договір 0/З, посвідчений 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Дмитренко М.Р., зареєстрований в реєстрі за номером 1201. Відповідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

24 листопада 2016 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» було укладено Договір факторингу № 48, відповідно до якою право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ».

28 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено Договір про відступлення права грошової вимоги №1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 48 від 28 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ».

28 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір факторингу № 48/1, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА».

20 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір про відступлення права грошової вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Юдіним М.А., зареєстрований за номером 1160, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА».

У зв`язку з непогашенням в повному обсязі заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ПОЗИКА» вона складає 2805494 грн. 84 коп., з них: заборгованість за тілом кредиту в гривневому еквіваленті становить 1372551 грн. 96 коп.; заборгованість за процентами - 1432942 грн. 88 коп.

На підставі цього, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача адвокат Дон В.О. проти позову заперечив, пояснивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення в рішенні суду права іпотекодержателя продати предмет іпотеки можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або іпотечному застереженні. Оскільки таке право передбачено договором іпотеки, позовна вимога є неналежним способом захисту.

Зазначив, що в договорі іпотеки, а саме п.п. 5.1 5.3 встановлено, що з метою задоволення вимог іпотекодержателя між сторонами має бути укладено окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Оскільки такий договір не укладався, такий позов є належним способом захисту позивача.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 0 від 13 червня 2008 року ОСОБА_2 отримала споживчій кредит у розмірі 80000,00 доларів США на строк до 12 червня 2015 року під 13,5 % річних.

В судовому засіданні встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань між позивачем і відповідачем було укладено Іпотечний договір 0/З, посвідчений 13 березня 2008 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Дмитренко М.Р., зареєстрований в реєстрі за номером 1201. Відповідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і складається з: основна будівля цегляна, загальною площею 21,7 кв.м., зазначена у плані літерою «А», прибудова шлакоблочна - 18,2 кв.м. літерою «а», тамбур цегляний - 4,1 кв.м. - літерою «а1», основна будівля шлакоблочна, личкована цеглою - 18,7 кв.м., літерою «А1», вбиральня деревяна личкована пластиком - літерою «Б», замощення - бетонна плитка №I, основна будівля ракушняк; цегла 92,2 кв.м., - літерою «А2».

24 листопада 2016 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» було укладено Договір факторингу № 48, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено Договір про відступлення права грошової вимоги № 1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 48 від 28 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ».

28 листопада 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» було укладено договір факторингу № 48/1, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА». 20 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВИ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір про відступлення права грошової вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Юдіним М.А., зареєстрований за номером 1160, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ПОЗИКА».

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного Запорізької області від 08 квітня 2014 року по справі № 310/13620/13-ц стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 71618 грн. 81 доларів США, що становить 572449,17 грн. Виданий на виконання цього рішення виконавчий лист за цим позовом не виконаний.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на наявність заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «ПОЗИКА» в розмірі 2805494 грн. 84 коп., з них: заборгованість за тілом кредиту в гривневому еквіваленті становить 1372551 грн. 96 коп.; заборгованість за процентами - 1432942 грн. 88 коп.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження наявності зазначеної вище заборгованості позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 48/1 від 28 листопада 2016 року.

Однак, з таким розміром заборгованості суд погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позикодавця забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.

Таким чином, позивачем не доведено розмір заборгованості, яка має бути стягнена з відповідача ОСОБА_2 .

Натомість, розмір заборгованості був визначений рішенням Бердянського міськрайонного суду при розгляді справи № 310/13620/13-ц, яким було стягнуто 572449,17 грн., що суттєво відрізняється від заборгованості, зазначеної в даному позові.

Також суд звертає увагу на наступне.

Так, 24 листопада 2016 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» було укладено Договір факторингу № 48, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 28 листопада 2016 року між Банком та ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» укладено Договір про відступлення права грошової вимоги № 1 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу № 48 від 28 листопада 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрований за номером 4206, відповідно до якого було право вимоги за Договором іпотеки відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» (а.с. 27-35).

Проте, з вказаних документів не вбачається, в якому саме розмірі передано право вимоги Банка до нового кредитора.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від свого імені будь - якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги недоведеність позивачем загального розміру заборгованості (вимог) та всіх її складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. І. Крамаренко