Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2019 р. Справа153/1179/19

Провадження2/153/318/19-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ямпільська міська рада Вінницької області про усунення перешкод в користуванні власністю, про зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ямпільська міська рада Вінницької області про усунення перешкод в користуванні власністю, про зняття з реєстрації. Вказала, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2012. В будинку, крім неї, зареєстрований також колишній чоловік її доньки ОСОБА_2 , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. 17 травня 2018 року шлюб між ними розірвано, донька позивача та її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2 проживають окремо, місце проживання відповідача їй невідомо. Позивач зазначила, що на даний час вона має намір продати будинок, однак факт реєстрації відповідача в житловому будинку, позбавляє можливості в повній мірі користуватися вказаним житловим будинком з надвірними будівлями і чинить їй перешкоди у здійсненні права власності на житло. Добровільно вирішити спір неможливо. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , шляхом зняття його з реєстрації.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, вхід.№7108 від 08.10.2019, в якій справу просить розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, вхід.№6562 від 13.09.2019, в якій справу просить розглядати у його відсутність. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви, клопотання: заяви позивача про проведення підготовчого засідання та розгляд справи по суті без її участі, заява позивача про зміну позовних вимог.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими документами.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених письмових доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 грудня 2012 року (а.с.15), витяг про державну реєстрацію прав КП «Ямпільське РБТІ» №37042415 від 28.12.2012 (а.с.16), реєстраційне посвідчення від 28.12.2012 року (а.с.17)).

Із копії свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 , виданого 15.03.2012, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Ямпіль вінницької області помер ОСОБА_3 .

Із домової книги встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.06.2013 зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1 .

Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.05.2018 встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 08.06.2003, розірвано. Рішення набрало законної сили 18.06.2018.

Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження житловим будинком з надвірними будівлями, який належить позивачу на праві власності.

Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме на праві власності володіє житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який відсутній в житлі позивача без поважних причин понад один рік.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження дослідженими письмовими доказами, які не суперечать між собою, а також визнанням відповідачем позовних вимог, про що зазначено ним у його заяві, вхід.№6562 від 13.09.2019.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Судом врахована Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16, відповідно до якої визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. (Постанова ВСУ від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16).

За таких обставин, коли права власників порушені, власники майна мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивач в установленому законом порядку на відповідній правовій підставі набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , а відповідач свій обов`язок, щодо зняття з реєстраційного обліку не виконав, що призводить до порушення прав і законних інтересів власника житлового будинку з надвірними будівлями позивача ОСОБА_1 у здійсненні нею права власності належного їй нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення її прав на житлове приміщення, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки відповідач ОСОБА_2 відсутній в житлі позивача без поважних причин понад один рік, і відсутні докази про наявність домовленості між ним та власником цього житла - позивачем.

Позовна вимога про зняття відповідача з реєстрацї не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг від 10.12.2015 р. №888-VIII з 04.04.2016 р. повноваження щодо реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання особи передано виконавчим органам сільської, селищної або міської ради на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до постанови Кабміну України від 02.03.2016 р. №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Окрім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації.

Таким чином, суд не має підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття з реєстрації місця проживання відповідача, оскільки це належить до повноважень виконавчих органів сільських, селищних або міських рад на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Приймаючи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, а також оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для їх часткового задоволення.

На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 11, 141, 258- 265 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 29, 319, 321, 391, 406 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ямпільська міська рада Вінницької області про усунення перешкод в користуванні власністю, про зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві власності житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.М.Дзерин