Провадження № 2-з/638/401/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвіра Д.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відповідності до ч. 2 ст. 149 Цивільно процесуального кодексу України, до пред`явлення позову, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову, в якій зазначає, що 05.09.2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкове Харківського міського управління юстиції в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1665.

Сімейні відносини між ними погіршились, спільне господарство не ведемо, спільні життєві інтереси між нами відсутні, що унеможливлює подальше спільне життя. Збереження сім`ї неможливо, і суперечить нашим інтересам. У зв`язку з чим, 25.09.2019 року нами до Центрального Палацу одруження м. Харкова було подано заяву про розірвання шлюбу. ОСОБА_3 було призначено дату для підтвердження наміру розлучитися на 25.10.2019 року. Таким чином, шлюб між ними поки не розірвано.

В них існують непорозуміння, щодо поділу спільного сумісного майна, що було набуто ними під час шлюбу, а саме:

1. Квартира АДРЕСА_1 . що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 28.09.2015 року ;

2. Транспортний засіб ТОYОТА АVENSIS № НОМЕР_1 об`єм двигуна см3 = 1798, пробіг - НОМЕР_2 , колір - синій, який зареєстрований за ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29.03.2012 року.

28.09.2015 року між ОСОБА_4 (колишній власник) та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 . Згідно п.7 даний Договір було вчинено за письмовою згодою (заявою) чоловіка Покупця, ОСОБА_6 , справжність підпису на якій було засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О. 28.09.2015 року за реєстровим № 2519. Квартира № 35 складається з двох жилих кімнат житловою площею - 30,2 кв.м., загальною площею - 72,1 кв.м. Дана квартира була придбана за спільні кошти в розмірі 972 900,00 грн., що по курсу Національно банку України становило 45 000,00 дол. США. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. та зареєстровано в реєстрі №2520.

Вважа, що квартира, що є спільною сумісyою власністю із ОСОБА_7 , без його згоди може бути відчужено на користь будь якій іншій особі, то існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірної квартири на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Станом на даний час, ОСОБА_5 забрала оригінал договору купівлі - продажу квартири, місцезнаходження документів заявнику відомо. Також відповідачем в газеті «Премьер» №230 (7059) від 28.09.2019 року було розміщено оголошення про продаж вказаної квартири за 2,5 мли, гривень.

Вважає, що той факт, що оригінал договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 знаходиться саме у ОСОБА_5 (дружини), стороною якого вона є та розміщення нею оголошення про продаж даної квартири свідчить про її свідомий намір відчужити квартиру, що є спільною сумісною власністю без згоди заявника, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, щодо поділу спільного сумісного майна, який заявник мас намір пред`явити протягом десяти днів.

В заяві просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_5 згідно Договору купівлі - продажу від 28.09.2015 року, що поевідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. та зареєстровано в реєстрі №2520 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01); до набрання законної сили рішенням у справі заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь - які дії з продажу, відчуження, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_5 згідно Договору купівлі - продажу від 28.09.2015 року, що посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріатіьного округу Петриченко О.О. та зареєстровано в реєстрі №2520 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01).

Згідно ч.1 ст. 153 ЦКК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч.2 ст.149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник має намір розірвати шлюб зі своєю дружиною, надає в додатку до заяви інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна з датою формування 01.10.2019р. та копію газети «Премьер» з оголошенням, яке нібито стосується саме квартири на яку він просить накласти арешт, в той же час заявник сам в своїй заяві посилається на пункт 7 договору купівлі продажу, відповідно до якого: даний Договір було вчинено за письмовою згодою (заявою) чоловіка Покупця, ОСОБА_6 , справжність підпису на якій було засвідчено приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О. 28.09.2015 року за реєстровим № 2519, тобто заявник сам собі суперечить, звертаючись до суду з відповідною заявою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу КП «Д-3», заявник 01.10.2019р. вже звертався з такою ж заявою і ухвалою судді від 04.10.2019р. було відмовлено.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

В свою чергу судом при розгляду заяви про забезпечення позову не встановлено об`єктивної можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач готує до реалізації спільне майно, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 150, 153, 154, 157 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, відповідності до ч. 2 ст. 149 Цивільно процесуального кодексу України, до пред`явлення позову - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д.М. Цвіра