ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 січня 2019 року по справі за позовом Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум допомоги переміщеним особам на проживання, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум допомоги переміщеним особам на проживання (а.с. 1-6).

В обгрунтування своїх вимог посилалось на те, що ОСОБА_2 є особою, переміщеною з тимчасово окупованих територій України та йому була призначена щомісячна адресна допомога на підставі заяв від 04.12.2015 року, 25.04.2016 року, 21.06.2016 року. В ході перевірки Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області було виявлено, що ОСОБА_2 має на депозитному рахунку в Ощадбанку кошти у сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, про що мав повідомити Управління, однак відповідач цього не зробив. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 безпідставно отримав грошову допомогу у розмірі 15 727,20 грн. та частково повернув надміру нараховані бюджетні кошти.

Просило стягнути з відповідача суму в розмірі 15 177 грн. 20 коп.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 січня 2019 року заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі /а.с. 35-36/.

Своє рішення суд обгрунтував тим, що відповідачем при оформленнідокументів на призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, було приховано обставину яка впливає на призначення вказаної допомоги, а також, враховуючи що відповідач частково повернув надміру нараховані бюджетні кошти, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_1 з рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права /а.с. 41-44/.

Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву не скористалось.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 січня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяв відповідача ОСОБА_2 від 11.06.2015, 04.12.2015р., 25.04.2016р., 21.06.2016р., йому була призначена щомісячна адресна допомога як особі, яка переміщається з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання.

В ході перевірки Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області було виявлено, що ОСОБА_2 має на депозитному рахунку в Ощадбанку кошти у сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, про що мав повідомити Управління, однак відповідач цього не зробив.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем при оформленнідокументів на призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, було приховано обставину яка впливає на призначення вказаної допомоги.

Відповідно до п. 6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-ти кратний прожитковий мінімуму, встановлений для працездатних осіб.

Відповідно до п. 11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в ому числі на оплату житлово-комунальних послуг» уповноважений представник сім`ї , якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання такої обставини. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Згідно рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22,243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997 стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Тому, доводи заявника стосовно того, що рішення винесене з порушенням принципу зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції вірно застосовано положення нормативно-правового акту, які діяли на момент виникнення між сторонами даних правовідносин.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров