Справа № 347/1144/19
Провадження № 2/347/594/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна об"єктом спільної часткової власності та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку та ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна об"єктом спільної часткової власності та визнання права власності на спадкове майно.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що перебуваючи з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти, відповідачі по справі- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . За життя чоловіку була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,294га, яка розташована в с.Старі Кути, у тому числі для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,2510га та для ведення особистого селянського господарства 0.044га. 27.12.2006р. її чоловік помер. Після його смерті відповідачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини, однак їй було відмовлено з тих підстав, що існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та рекомендовано було звернутися до суду. А тому, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,294га, що розташована в с.Старі Кути Косівського району Івано-Франківської області, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю належала на праві приватної власності ОСОБА_6 Просить позов задоволити.

Відповідачка позивачка ОСОБА_2 свої вимоги мотивує тим, що вона проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 . Дане господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір та в ньому було зареєстровано проживання ОСОБА_6 , як голови двору та членів двору ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 А тому, дане господарство в рівних долях, тобто по 1/6 частині належить всім членам колишнього колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 . її батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/6 частину цього господарства. За життя ОСОБА_6 залишив заповіт, за яким належну йому частку у житловому будинку заповів їй, а тому вона відповідно має право на 2/6 частки цього майна, а інші відповідачі по 1/6 частці майна. З відповідачами по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вони дійшли згоди, що вони не претендують на належні їм частки, а тому за нею слід визнати право власності на 5/6 частин цього господарства. Інша 1/6 частина належить її брату ОСОБА_3 , згідно рішення суду. Просить позов задоволити.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у поданих до суду заявах просять справу розглянути у їх відсутності та просять задоволити їх позовні вимоги.

Відповідачі по справі подали до суду заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутності та не заперечують щодо задоволення даних позовів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задоволити з наступних підстав.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

А відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1п.г ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, а відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 25.06.1964р.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі у них народилися діти - ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ-0829-2/000217 чоловік позивачки - ОСОБА_6 являється власником земельної ділянки площею 0,294га, у тому числі для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,2510га та для ведення особистого селянського господарства 0,044га, яка розташована в с.Старі Кути, Косівського району, Івано-Франківської області.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 А тому, після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 0,294га, яку має намір успадкувати його дружина ОСОБА_1 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2018р. видно, що ОСОБА_1 звернулася в нотаріальну контору із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено з тих підстав, що подані не всі документи, а також наявність заяв від інших спадкоємців, які подали заяви на спадщину.

Проте, як встановлено в судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо заявлених позовних вимог, а тому діти спадкодавця, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечують щодо визнання права власності на земельну ділянку за матір"ю ОСОБА_1 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, а тому за нею слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,294га, що розташована в с.Старі Кути Косівського району Івано-Франківської області, яка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ-08-29-2/000217, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №56-І. №217 належала на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Що стосується житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , то він належав колишньому колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння від 07.10.1988р.

А відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України ( в ред. 2003 р) Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Вимогами п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, Положення статтей 17, 18 Закону Про власність встановлено що до спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону Про власність загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до довідки виданої Старокутською сільською радою за №2804 видно, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав з 1955 року по день смерті в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Суспільна група господарства-колгоспники. Склад сім`ї станом на 07.10.1988р. є ОСОБА_6 - голова двору, ОСОБА_1 дружина та діти ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Тобто, виходячи з наведених обставин житловий будинок за АДРЕСА_1 є об`єктом спільної часткової власності та належить, згідно наведених норм права всім членам колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/6 частині кожному.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Статтею 380 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Долучена до матеріалів справи копія заповіту від 22.01.2002р., зареєстрованого в реєстрі за №6 свідчить про те, що ОСОБА_6 належну йому частину житлового будинку в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_2 .

А тому, виходячи із рівності всіх членів колгоспного двору ОСОБА_2 належить 2/6 частки цього майна із врахуванням 1/6 частки, яка залишилась після сметрі батька, згідно заповіту.

Крім цього, враховуючи те, що між ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 досягнуто згоди з приводу спадкового майна, а саме те, що вони не претендують на належні їм частки, а тому 3/6 частки цього майна повинні також перейти ОСОБА_2 .

Згідно рішення Косівського районного суду від 28.02.2011р. за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Таким чином позовна вимога щодо визнання за ОСОБА_2 право власності на 5/6 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 підлягає до задоволення.

А тому, враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позова ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються обгрунтованими та доведеними в судовому засіданні. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

На підставі наведеного ст.ст.328, 1222, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.81 ЗК України та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_3 , жителькою АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,294га, що розташована в с.Старі Кути Косівського району Івано-Франківської області, яка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ-08-29-2/000217, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №56-І. №217 належала на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Визнати житловий будинок за АДРЕСА_1 об`єктом спільної часткової власності.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_4 право власності на 5/6 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.