З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/945/19
02 жовтня 2019 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,
Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд неповнолітньої доньки ОСОБА_3 за кордон без згоди батька.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона проживала у фактичних шлюбних відносинах. У такому фактичному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, неповнолітня дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, зв`язок з дитиною не підтримує. Для відпочинку та оздоровлення вона має намір поїхати з дочкою за кордон. Тому просить надати дозвіл на виїзд дитини на відпочинок за кордон без дозволу (без згоди) та супроводу батька, оскільки добровільну згоду відповідач не дає.
В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з викладених підстав, просив його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. В зв`язку з цим ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачка та відповідач проживали у фактичних шлюбних відносинах. У такому фактичному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_2 .
Позивачка та відповідач припинили спільне проживання і з 2015 року стосунків не підтримують. З того часу відповідач участі у вихованні дитини не бере, зв`язок з дитиною не підтримує, матеріально не забезпечує.
В даний час позивачка має намір поїхати з дочкою на відпочинок за кордон, однак добровільно вирішити питання про надання дозволу на виїзд дитини закордон відповідач відмовляється.
Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною другою та четвертою ст. 150 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.
Статтями 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що добровільно відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими та таими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 313 ЦК України, п.2 ч. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст.150 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
Позов задовольнити. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або уповноважених нею осіб у період з часу набрання законної сили рішенням суду до 31.01.2021 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий О. А. Шишко