ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 644/5098/17

провадження № 22-ц/818/4551/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Хорошевського О.М.,

суддів: Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Брулевича В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі представника ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року ухвалене суддею Матвієвською Г.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

у с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та іншого майна. За життя, ОСОБА_5 , не склала заповіту і тому спадкування після її смерті здійснюєвалося за законом.

На час смерті ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована з чоловіком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 .

Позивачка стверджує, що станом на момент звернення до суду, вона фактично прийняла спадщину після матері, бо володіє та користується разом із ОСОБА_2 садовим будинком, який є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що протягом встановленого законодавством строку на прийняття спадщини шість місяців) вона не змогла звернутись із відповідною заявою до державної нотаріальної контори або до нотаріуса та вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин. Спадкодавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 68 років у хоспісі КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17», перебуваючи у паралізованому стані, від тяжкої хвороби «хвороба мотонейрона». До цього моменту позивач роками доглядала за ОСОБА_5 та лікувала в різних лікарнях м.Харкова, шукала інші лікарні, методи і можливості її лікування в Україні і за кордоном. Зазначає, що ще до смерті ОСОБА_5 її стан здоров`я також погіршився через важкий догляд за матір`ю, сильні переживання за стан її здоров`я, що вимагало періодичного обстеження і лікування. Після смерті матері її стан ще більше погіршився, вона зверталася до лікарів, психологів, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, зокрема в ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України», внаслідок чого їй було рекомендовано уникати життєвих ситуацій, які можуть викликати сильні хвилювання та стреси.

ОСОБА_2 є людиною похилого віку і також до цього часу сильно переживає після смерті дружини (спадкодавця), має тяжкі захворювання (рак), тому йому протипоказані хвилювання та стреси, які можуть погіршити його стан здоров`я. Тому, стверджує позивачка, вона також намагалася дочекатися моменту, поки обговорення питання спадщини буде завдавати йому хоч трохи менше болю.

Вказує, що зважаючи на викладене, у неї виникали сильні переживання, стреси та панічні атаки щоразу, як вона намагалася зібратись із силами та зайнятись оформленням спадщини після матері, тому вона вимушено відкладала ці питання. Позивач зазначає, що встановлений ст. 1270 ЦК України строк на прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, а саме за станом з здоров`я після смерті матері (спадкодавця), її лікуванням, поганим психоневрологічним станом, викликаним важкими спогадами про матір і переживанням за стан здоров`я ОСОБА_4 , чоловіка матері, який для неї не є чужою людиною.

Посилаючись на ст.ст. 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 3,9,21,24 Конституції України, ст.ст. 6,8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини від 04.11.1950 року, просить визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Харкові.

Після смерті ОСОБА_4 до участі у справі як правонаступника було залучено його спадкоємицю ОСОБА_4 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказують, що законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини; головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини неможливим. Позивачка вважає, що перебування у стресовому стані та лікування, що зумовлює погіршення здоров`я є поважною причиною пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини.

Також, вважає, що пропущений строк є незначним.

Судом неправомірно було незадоволене клопотання про допит п`ятьох свідків, та невірно розтлумачено показання свідка ОСОБА_6

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наведені ОСОБА_1 причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, бо за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення саме цих дій, дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Також, судом встановлено, що протягом 6-місячного строку позивач не мала перешкод (об`єктивних, непереборних, істотних труднощів) для подачі нотаріусу ( безпосередньо, письмово, тощо) заяви про прийняття спадщини, бо вона в цей час частково працювала, навідувала вітчима, піклувалася родиною, ходила по магазинах, готувала, прибирала, займалася городиною, її емоційний стан, хоча й пригнічений, не унеможливлював її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5

ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5, 138)

Після смерті ОСОБА_5 , яка була зареєстрована в АДРЕСА_2 , відкрилась спадщина.

22 квітня 2016 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Калініченко С.О. із заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої ОСОБА_4 , заяву зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 11, спадкова справа № 5/2016, інших заяв спадкова справа не містить, в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) інформація щодо наявності складеного ОСОБА_5 заповіту відсутня. ( а.с. 133-162).

ОСОБА_2 який постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається із спадкової справи № 24/2017, заведеної після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом звернулася ОСОБА_1 , а із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом звернулася рідна сестра померлого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заповіти, складені від імені ОСОБА_2 в спадковому реєстрі не зареєстровані, що підтверджується копією спадкової справи ( а.с. 163-187)

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2 статті 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Матеріали справи свідчать про те, що з 15.01.1893 року ОСОБА_1 має реєстрацію постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) ( а.с.47).

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , відкрилася спадщина на нерухоме майно.

На момент відкриття спадщини разом із спадкоємцем проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_4 (147).

Із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 звернувся лише ОСОБА_4 22 квітня 2016 року (а.с. 137).

Сторони не заперечують, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 сплинув 27.04.2016 року.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини суд визнав поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення позивачкою дій із прийняття спадщини.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом строк у зв`язку з тим, що вона відчувала стрес, панічні атаки, та мала пригнічений стан - є безпідставними.

Показання свідка щодо певних фактів життя та перебування ОСОБА_1 у поганому стані обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції.

Доводи про те, що ОСОБА_6 , допитаний судом першої інстанції як свідок, є за фахом психологом надавав ОСОБА_1 допомогу пов`язану з перебуванням нею у такому психоємоційному стані який позбавляв її можливості вчиняти дії спрямовані на прийняття спадщини, не можна вважати доказом наявності у позивачки стресу або іншого стану, що може впливати на поведінку особи таким чином як зазначено у позовній заяві.

Будь-яких доказів про психологічний стан позивачки протягом 6 місяців після відкриття спадшини суду надано не було.

Довідка про проходження лікування ДУ «Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України» не можна вважати доказом такого стану позивачки.

Згідно виписок з цього медичного закладу ОСОБА_1 була доставлена до нього швидкою допомогою до смерті спадкодавця та у листопаді 2017 року з діагнозом гіпертонічний криз, після продовження лікування відчувала покращення.

Також, судова колегія зазначає, що позивачка не була позбавлена можливості надіслати заяву про прийняття спадщини поштою із нотаріальним засвідченням справжності її підпису.

Судова колегія звертає увагу на те, що ОСОБА_1 пропущено 1 рік, 3 місяці та 11 днів, тому доводи позивача що вказаний пропуск строку є незначним судова колегія відхиляє.

Не можна взяти до уваги і посилання позивачки на те, що вона фактично прийняла спадщину після матері, оскільки періодичне користування будинком у садовому товаристві зі згоди особи, що прийняла спадщину не можна вважати доказом прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.М Хорошевський

Судді: П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повне судове рішення виготовлено 18.10.2019 року.