КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Гуля В.В., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києва-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, винагороди, основного боргу,

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив стягнути з ОСОБА_2 на своюкористь заборгованість за договором позикив розмірі 9 845 557 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив, накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ним подано позовну заяву про стягнення заборгованостіза договором позики в розмірі 9 845 557 грн. та з необхідністю забезпечити позов слід накласти арешт на зазначений будинок, що належить відповідачу.

Ухвалою Києва-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевий суд зазначив, що заявником не додано доказів того кому на даний час належить будинок, на який позивач просить накласти арешт, факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Києва-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити подану заяву про забезпечення позову.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та ( або ) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 03 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив, стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 9 845 557 грн. ( а.с. 1-3 ).

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив, накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 7 ).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ним подано позовну заяву про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 9 845 557 грн. та з необхідністю забезпечити позов слід накласти арешт на зазначений будинок, що належить відповідачу ( там же ).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 19 липня 2003 року ОСОБА_2 придбала за 31 450 грн. будинок по АДРЕСА_1 ( а.с. 8 ).

30 липня 2003 року за ОСОБА_2 було зареєстровано на підставі вказаного правочину право власності на будинок по АДРЕСА_1 ( а.с. 12 ).

Також, зазначені обставини підтвердила ОСОБА_2 в судовому засіданні під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

При цьому, відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України доказів про наявність іншого майна за рахунок якого може бути виконане можливе рішення про задоволення позову матеріали справи не містять.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, між сторонами наявний спір та існує реальна загроза невиконання, утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі відчуження вказаного майна на користь третіх осіб.

Разом з тим, обраний заявником вид забезпечення позову відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України та є співмірним із заявленими вимогами, враховуючи ціну позову.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначене, а тому, з порушенням вимог процесуального права, зокрема, ст.ст. 149-154 ЦПК України, помилково прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм процесуального права при її постановленні, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє повне підтвердження при розгляді апеляції.

Відтак, ухвала суду першої інстанції постановлена із названими порушеннями, а тому, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову відповідно до ст.ст. 149-154 ЦПК України за обґрунтованістю заявлених вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Києва-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, винагороди, основного боргу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подану заяву про забезпечення позову.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Л.П. Сушко