У Х В А Л А

25 вересня 2019 року м. Київ

Справа № 361/7029/16-ц

Провадження: № 22-ц/824/12327/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2001 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Зазим'є, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:037:0028, мотивуючи свої вимоги тим, що їй державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,2001 га, що розташована за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с . Зазим`є , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:037:0028.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , як особи, що не приймала участі у розгляді справи, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина 1 статті 352 ЦПК України),подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково посилався на те, що на момент смерті ОСОБА_4 спірна земельна ділянка належала йому на праві власності, оскільки за договором купівлі-продажу від 17.03.2006 року, ще за його життя, дана земельна ділянка була ним відчужена на користь ОСОБА_2 Доказами цього є нотаріально завірений договір, державний акт попереднього власника земельної ділянки, розроблена технічна документація, а тому вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 рокупорушує її право як добросовісного набувача земельної ділянки.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, яку мотивовано тим, що на час розгляду справи право власності на Ѕ частину земельної ділянки все ще оформлене за ОСОБА_3 , яка має можливість відчужити зареєстроване за нею майно. У випадку, якщо новий власник буде добросовісним набувачем, ОСОБА_2 не зможе відновити належне їй право власності на спірну ділянку.

Вислухавши думку учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та заслухавши думку учасників справи, колегія суддів доходить висновку, що заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 щодо забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки ним не зазначено достатніх та переконливих обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову є необґрунтованою та не доведеною, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 150, 152, 153, 367, 368 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль