Номер провадження: 22-ц/813/3384/19
Номер справи місцевого суду: 520/6353/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області - Чумакової Яни Віталіївни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення моральної шкоди,

В СТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду, у якому просив стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_2 звертався до Київського районного суду м.Одеси з відповідною скаргою на бездіяльність слідчого СВ Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси скарга Уханова була задоволена, зобов`язано слідчого розглянути клопотання ОСОБА_2 про проведення слідчих дій.

Однак станом на час подачі позову строк розслідування складає 15 місяців і ухвала слідчого судді не виконана. Позивач вважає, що така бездіяльність посадових осіб спричинила йому моральну шкоду у 5000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Держави України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відкритого в Казначействі спеціального рахунку на відшкодування відповідних витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області - Чумакова Яна Віталіївна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2018 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 , представники ГУ НП в Одеській області та ГУ ДКС України в Одеській області будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини не явки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи апеляційному суду у встановленому порядку не подали.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч.3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 зазнав моральних страждань з приводу незаконної бездіяльності слідчого, тобто протиправною поведінкою, щодо бездіяльності по розгляду у розумні строки клопотання ОСОБА_2 від 12.02.2018 року в межах кримінального провадження, відомості про яке внесене в ЄДР № 0000711, а тому з Держави Україна на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 1 000 грн., які суд вважає достатнім для відшкодування його моральних страждань за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відкритого в Казначействі спеціального рахунку.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

- в провадженні слідчого СВ Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесене в ЄДР № 0000711 25 лютого 2017 року;

- 12.02.2018 року до слідчого в межах даного кримінального провадження звернувся ОСОБА_2 з клопотанням про витребування актового запису про смерть ОСОБА_3 та про призначення допиту його та ОСОБА_4 ;

- у передбачений КПК України строк, відповідь на своє клопотання ОСОБА_2 не отримав;

- постановою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2018 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі Яценко В.Є. розглянути відповідно до ст.. 220 КПК України в межах кримінального провадження № 0000711 від 25.02.2017 року клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 12.02.2018 року про проведення слідчих дій з винесенням вмотивованої постанови у випадку повної або часткової відмови в задоволенні клопотання (а. с. 4).

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 подавалася скарга на бездіяльність посадових осіб слідчого відділу, яка була задоволена із покладенням на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі Яценко В.Є. розглянути відповідно до ст.. 220 КПК України в межах кримінального провадження № 0000711 від 25.02.2017 року клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 12.02.2018 року про проведення слідчих дій з винесенням вмотивованої постанови у випадку повної або часткової відмови в задоволенні клопотання.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ч.І ЦК України).

Позивач обґрунтував вимоги про відшкодування моральної шкоди з підстав ст. 1174 ч.І ЦК України із посиланням на те, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2018 року задоволено його скаргу та зобов`язано слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі Яценко В.Є. розглянути відповідно до ст. 220 КПК України в межах кримінального провадження № 0000711 від 25.02.2017 року клопотання потерпілого ОСОБА_2 від 12.02.2018 року про проведення слідчих дій з винесенням вмотивованої постанови у випадку повної або часткової відмови в задоволенні клопотання. Однак ухвалу слідчого судді фактично не виконано.

Інших доказів, на підтвердження факту визнання бездіяльності слідчого щодо нездійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000711, позивач не надав і матеріали цивільної справи не містять.

Наявність ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2018 року якою зобов`язано слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП надати заявнику у розумні строки відповідь на подане ним клопотання від 12.02.2018 року про витребування актового запису про смерть ОСОБА_3 та про призначення допиту його та ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесене в ЄДР № 0000711, у даному випадку, не є достатньою підставою для покладення обов`язку відшкодувати моральну шкоду з підстав ст. 1174 ЦК України.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням його прав.

Ухвала слідчого суддів Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2018 року про задоволення скарги ОСОБА_2 свідчить про реалізацію ним, передбаченого КПК України, права на оскарження процесуальних рішень слідчого і не є, у розумінні ст. 1174 ЦК України, безумовним доказом спричинення моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ст. 23 ч.ч. 1,2 ЦК України).

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про спричинення йому працівниками слідчих органів моральної шкоди у випадках, передбачених ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Крім того, позивач не довів, яким чином незадоволення слідчим поданого ним клопотання про його допит та допит його дружини впливає на сам хід розслідування кримінального провадження, визначення якого відноситься до компетенції слідчого за погодженням з його процесуальним керівником і з яких конкретних міркувань ОСОБА_2 виходив визначаючи розмір моральної шкоди у 5 000 грн. за сам факт несвоєчасного надання слідчим відповіді на подане ним клопотання (при цьому не обов`язково, що з позитивним вирішенням питання, що поставлено заявником).

Таким чином, правові підстави для застосування норм ст. 1174 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Проте на зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув і дійшов до передчасного висновку про часткове задоволення заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно ч.1, 7 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача цим рішенням залишені без задоволення, судові витрати понесені Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 1057,20 грн. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області - Чумакової Яни Віталіївни - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Судові витрати понесені Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 1057,20 грн. компенсувати Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст судового рішення складено 22.10.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова