ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3358/10 Номер провадження 22-ц/814/2473/19Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Панченка О.О., Лобова О.А., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 липня 2019 року (ухвалену суддею Куц Т.О., відомості щодо дати виготовлення повного тексту судового рішення відсутні) у справі за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: заступник начальника Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М., ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій прохав визнати дії заступника начальника Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М. неправомірними з винесення постанов про встановлення щодо ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві полювання, тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами,тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зобов`язати заступника начальника Горішньоплавнівського відділу ДВСГТУЮ у Полтавській області усунути порушення та скасувати постанови.

В обґрунтування скарги зазначив, що 18.06.2019 року він дізнався про те, що заступник начальника Горішньоплавнівської МВ ДВМ у Полтавській області Поривай М.М. виніс постанови, якими обмежив його законні права, а саме: тимчасово обмежив у праві полювання, тимчасово обмежив у праві керування транспортними засобами,тимчасово обмежив у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Вважає, вказані постанови такими, що винесені всупереч закону, оскільки зазначені в ній обставини не відповідають дійсності. Так, у постанові зазначено, що після винесення постанови про відкриття провадження у ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої відповідно до розрахунку від 21.05.2019 за період з 05.10.2018 по 30.04.2019 в сумі 95614, 55 грн., однак з моменту відкриття провадження він у добровільному порядку виконував рішення суду та сплачував аліменти і заборгованості не мав.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 31 липня 2019 року скаргу ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано неправомірними дії заступника начальника Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М.

Скасовано постанову заступника начальника Горішньоплавнівського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М. від 12.06.2019 про встановлення щодо ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві полювання.

Скасовано постанову заступника начальника Горішньоплавнівського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М. від 12.06.2019 про встановлення щодо ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Скасовано постанову заступника начальника Горішньоплавнівського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М. від 12.06.2019 про встановлення щодо ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Зобов`язано заступника начальника Горішньоплавнівського відділу ДВСГТУЮ у Полтавській області поновити порушені права ОСОБА_2 .

З даною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, прохала ухвалу Комсомольського міського суду від 31 липня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, вирішити питання розподілу судових витрат. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупній розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, та вийшов за межі вимог, заявлених скаржником. Вважає, що таке порушення призвело до постановлення помилкової ухвали суду. Також зазначає, що судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представник апелянта та заявника, інші особи будучи завчасно та належним чином повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06.12.2010 року Комсомольським міським судом Полтавської області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, вказаний розмір аліментів було зменшено до 1/6 частини за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.01.2019 (а.с. 17-19).

01.05.2019 державним виконавцем був здійснений розрахунок заборгованості по аліментам за період з 27.08.2018 по 30.04.2019, який становить 95614 грн. 55 коп. (а.с.11).

12.06.2019 заступником начальника відділу Горішньоплавнівського міського відділу виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М. на підставі вказаного розрахунку винесено постанови ВП №57115844 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві полювання, керування транспортними засобами, користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Відповідно до довідки Горішньоплавнівської міської філії Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_2 з 01.06.2018 зареєстрований як безробітний, дохід за період з 01.06.2018 по 01.02.2019 становить 51714 грн. 56 коп., при цьому за цей період було стягнуто аліменти лише за три місяці (а.с.12).

Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати ПАТ «Київгаз» в травні 2018 з ОСОБА_2 була утримана сума для сплати аліментів у розмірі 4218 грн 79 коп. (однак в цьому документі не зазначено на користь кого стягуються аліменти) (а.с.11).

Відповідно до наданих ОСОБА_2 квитанцій вбачається, що останній здійснював у добровільному порядку сплату аліментів, так у липні 2018 року ним було перераховано ОСОБА_1 - 2483 грн., у серпні 2018 - 668 грн.; у грудні 2018 - 1122 грн. та 515 грн.; у січні 2019 року - 1326 грн.; у лютому 2019 року - 1632 грн.; у березні - 1122 грн.; у квітні 2019 року - 1530 грн.; у травні 2019 року - 1278 грн.; у червні 2019 року - 1284 грн.(а.с.13-16).

Відповідно до довідки ТОВ «Новий дім» ОСОБА_2 працює на вказаному підприємстві з 05.02.2019 та його заробітна плата за період з 05.02.2019 по 31.05.2019 складає 35880 грн. (а.с.12).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про свідоме ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання судового рішення за наявності реальної можливості виконати останнє.

Крім того, суд зазначив, з розрахунку державного виконавця вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів виникла до набрання чинності ЗУ №2475-VIII. Тому, суд прийшов до висновку, що органом ДВС було порушені права ОСОБА_2 , оскільки дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до закону та призвели до порушення справ скаржника та засад виконавчого провадження, а отже прийняті постанови заступника начальника Горішньоплавнівського міського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М. щодо боржника ОСОБА_2 підлягають скасуванню.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції в цілому постановлена з додержанням вимог закону.

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Відповідно до ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно ч.8 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку встановленому законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Горішньоплавнівському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться виконавче провадження ВП №57115844 на підставі виконавчого листа №2-3358/2010, виданого Комсомольським міським судом Полтавської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . починаючи з 05.10.2010 року.

12.06.2019 заступником начальника відділу Горішньоплавнівського міського відділу виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Поривай М.М. винесено постанови ВП №57115844 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві полювання, керування транспортними засобами, користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощенною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Підставою для прийняття державним виконавцем вищезазначених постанов стало те, станом на 01.05.2019 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 21.05.2019 за період з 27.08.2018 по 30.04.2019 складає в сумі 95614,55 грн. При цьому заборгованість станом на 28.08.2018 року становила 85790.57 грн., а за період з 28.08.2018 року по 30.04.2019 року - 9823.98 грн.

Тобто, державний виконавець при прийняті рішення виходив із загальної суми заборгованості з аліментів, без врахування суми заборгованості яка утворилася після набрання чинності змін до ЗУ №2475 - VІІІ (набрав чинності 28.08.2018 р).

Зі змісту скарги боржника ОСОБА_2 скарги вбачається, що ним не заявлялася вимога про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення розміру заборгованості із сплати аліментів згідно розрахунку від 21.05.2019 року, який став підставою для прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов про встановлення обмежень.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами від 3 липня 2018 року, що набрали чинності 28 серпня 2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтею 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Беручи до уваги обставини справи та положення зазначених норм закону, при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець повинен був керуватися сукупнім розміром заборгованості по аліментах, яка виникла починаючи з 28.08.2018 року, а не загальною сумою заборгованості, оскільки в іншому разі становище останнього, як боржника погіршується, оскільки на нього покладено відповідальність за дії, які мали місце до набрання чинності зазначених змін до закону, яким така відповідальність встановлена.

Враховуючи, що за вказаний період сукупній розмір заборгованості по аліментах заявника, не перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, підстави для винесення оскаржуваних постанов були відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

В той же час, на думку колегії суддів, висновки місцевого суду щодо відсутності в діях заявника умислу спрямованого на ухилення від виконання рішення суду зі сплати аліментів, є зайвими та не впливають на зміст прийнятого рішення, оскільки закон відповідних вимог, як підставу для прийняття оскаржуваних рішень, не містить.

Доводи апелянта, щодо наявності підстав для залишення скарги ОСОБА_2 без розгляду зважаючи на зловживання останнім своїми процесуальними правами, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягають, оскільки роздуми та переконання заявника з приводу наявності в діях зацікавлених осіб, складу кримінального злочину, які ним реалізовані у передбаченому порядку, не вказують на зловживання останнього при зверненні до суду за захистом своїх прав, оскільки зазначені для обґрунтування своєї позиції по справі та підстав для відводу судді.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на неправильному розумінні змісту норм закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 08 жовтня 2019 року.

Головуючий: ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді : _________________ О.О. Панченко _______________ О.А. Лобов