ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/9416/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1195/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

учасники судового процесу:

позивач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

третя особа ОСОБА_2 ;

особи, які подали скаргу: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

оскаржується ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

прізвище судді: Цибенко І. В.; місце ухвалення ухвали: м. Чернігів; дата складання повного тексту судового рішення: 24 липня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, загальною площею 212,7 кв. м., житловою площею 73,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.09.2018 року, залишеним без зміни постановою Чернігівського апеляційного суду від 12.12.2018 року, у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявами до суду першої інстанції про ухвалення додаткового рішення з питання відшкодування судових витрат, які були понесені ними за час розгляду даної справи, оскільки в судовому рішенні це питання не було вирішено.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2019 року заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були об`єднані в одне провадження.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2019 року заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в сумі по 1500 грн. кожному в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні інших вимог заявників було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні решти судових витрат, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати судове рішення в частині відмови, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що суд першої інстанції протиправно відмовив у відшкодуванні понесених судових витрат в сумі 250 грн, вважаючи, що документи на підтвердження здійснення оплати та акт виконаних робіт були подані з порушенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки вказані документи було подано до початку судових дебатів під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому суд порушив приписи процесуального закону.

Вказував на те, що закон не містить застережень відносно того, що при вирішенні питання про відшкодування витрат на проведення експертизи особі, на корись якої ухвалено судове рішення, відшкодовуються лише ті витрати, які були понесені на отримання висновку, що враховувався під час ухвалення судового рішення, а тому всі витрати відповідача мають бути відшкодованими.

Висновок суду першої інстанції про те, що питання про стягнення судових витрат ОСОБА_1 , понесених на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.04.2016 року було вирішено додатковим рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 20.07.2016 року, а тому вказані витрати не підлягають стягненню, не ґрунтується на вимогах процесуального закону, оскільки рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 30.06.2016 року скасоване судом вищої інстанції, відповідно додаткове рішення цього суду, яке є похідним від основного, вважається також скасованим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилалась на те, що новий розгляд в суді першої інстанції тривав протягом 2017-2018 років, проводився в загальному провадженні, тому витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн відповідають принципам розумності та справедливості, а тому мають бути їй відшкодованими, однак суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги.

ПАТ «УкрСиббанк» просило скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. В обґрунтування скарги зазначало, що подані акти виконаних робіт не містять жодної інформації відносно детального опису послуг, наданих адвокатом, та здійснених ним витрат, що входить до предмету доказування, відповідно ненадання вказаних доказів є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказувало, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині вірного визначення форми процесуального документу, яким вирішено питання про стягнення судових витрат, адже ухвалою суду зазначені питання не можуть бути вирішені.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційних скарг ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в частині скасування ухвали суду, з прийняттям постанови про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з такого.

Задовольнивши частково заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що під час ухвалення рішення від 27.09.2018 року у даній справі питання щодо розподілу судових витрат, відповідно ст. 141 ЦПК України, не вирішувалось, а тому, враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання таких робіт, ціну позову та основні засади цивільного судочинства, постановив ухвалу про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі по 1500 грн. кожному. В задоволенні іншої частини заяви було відмовлено.

З таким висновком суду, апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

За змістом ч.5 ст. 270 ЦПК України, при відмові у постановленні додаткового судового рішення приймається процесуальний документ виключно у формі ухвали.

Між тим, всупереч зазначеним положенням процесуального закону, судом було постановлено процесуальний документ у формі ухвали про часткове відшкодування судових витрат, що перешкоджає подальшій реалізації учасниками судового процесу їх законних прав, через що ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, дійшовши висновку про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в сумі по 1500 грн. кожному виходячи з невеликої складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт та фактично витраченого часу (кожний з заявників просив відшкодувати по 3000 грн), однак при цьому судом не було враховано, що за приписами ч.3 ст.137 ЦПК України, для вирішення питання про розподіл судових витрат за результатом розгляду цивільної справи учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Наразі у заяві ОСОБА_1 містяться лише посилання на те, що документальне підтвердження його витрат знаходиться аркуші справи 180, том 1, аркуші справи 21, том 2, а також у томі 3 без зазначення аркушів (а.с.252, том3).

У томі 3 на аркушах справи 27, 28 знаходяться квитанція до прибуткового касового ордеру №8 від 16 квітня 2018 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Серкіну К.Ю. гонорару за надання правової допомоги у даній справі на суму три тисячі гривень та акт виконаних робіт від 16 квітня 2018 року про те, що ОСОБА_1 прийняв юридичні послуги на загальну суму 3000 грн. Аналогічні документи містяться на а.с. 25, 26 у томі № щодо втрат ОСОБА_2

Втім, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, зазначеними особами у відповідності з приписами ч.3 ст.137 ЦПК України подано не було.

За таких обставин, висновок суду про відшкодування витрат зазначених осіб на правову допомогу в сумі по 1500 грн кожному не ґрунтується на повних та достатніх доказах, передбачених нормами процесуального закону.

З питання про стягнення судових витрат ОСОБА_1 в сумі 1339 грн 80 коп., понесених останнім на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.04.2016 року (том 2, а.с. 21), суд послався на те, що це питання вже вирішено додатковим рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 20.07.2016 року, а тому зазначені витрати відповідача не підлягають стягненню під час ухвалення остаточного рішення у справі. При цьому судом першої інстанції було зазначено, що твердження відповідача про те, що зазначене додаткове рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 20.07.2016 року вважається скасованим, оскільки судом касаційної інстанції було скасовано основне рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 30.06.2016 року, є вільним трактуванням закону.

Зазначений висновок є принципово невірним тлумаченням процесуального закону, оскільки виходячи зі змісту ст.. 270 ЦПК України та роз`яснень, прописаних у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N14 « Про судове рішення у цивільній справі», у разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення суду втрачає силу.

За таких обставин, витрати ОСОБА_1 в сумі 1339 грн 80 коп., понесені останнім на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.04.2016 року та документально підтверджені (том 2, а.с. 21) не були відшкодовані судом першої інстанції всупереч положенням ст.. 141 ЦПК України.

З огляду на те, що судом першої інстанції під час вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі було допущено порушення процесуального закону, внаслідок чого постановлено невірне судове рішення, яким порушуються права учасників справи, ухвала суду, відповідно до ч.3, 4 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню, а питання розгляду заяв про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 липня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: