Справа № 352/1071/19
Провадження № 2/352/755/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

за участю секретаря судового засідання Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Ямницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, щоїї мама ОСОБА_5 була головою колгоспного двору будиноковолодіння АДРЕСА_1 . 13.11.2018 року мати померла. Від її імені у Тязівській сільської раді Тисменицького району Івано-Франківської області 21.03.2002 року посвідчено заповіт, відповідно до якого мати заповіла все своє майно їй, ОСОБА_1 . Відповідно до ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному дворі проживала вона, її мати ОСОБА_5 , зять ОСОБА_2 , онук ОСОБА_3 , онук - ОСОБА_4 , а отже були співвласниками будинковолодіння, як члени колишнього колгоспного двору і їм належало по 1/5 частці. Після смерті своєї матері вона прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.Її чоловік та сини відмовляються від своїх часток у вказаному будинковолодінні на її користь. Проте, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що будинковолодіння є колгоспним дворомта рекомендовано звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява, у якій вона просив справу розглядати без її участі, позов підтримує, просила його задоволити.

Представник Ямницької сільської ради в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов визнаює та не заперечує проти його задоволення.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Від них надійшли заяви, у яких вони просили справу розглядати без їх участі, позов визнають та не заперечують проти його задоволення.

11.06.2019 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

11.09.2019 року судом постановлено ухвалу про залучення співвідповідачів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що за мамою позивача ОСОБА_5 , як головою колгоспного двору, визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . Спірне будинковолодіння складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд, дійсна вартість яких, на даний час, згідно звіту про оцінку майна, становить 198412 грн. 00 коп.

Перелічені вище обставини підтверджую технічним паспортом, копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, довідкою Ямницької сільської ради № 189 від 06.05.2019 року.

Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. На момент вступу в дію Закону України „Про власність в колгоспному (селянському одноосібному) дворі проживали позивач, її покійна мати ОСОБА_5 , та відповідачі по справі, а саме: зять ОСОБА_2 , онук ОСОБА_3 , онук - ОСОБА_4

Даний факт підтверджено вищевказаною довідкою № 189.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, у відповідності зі ст.ст.121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) до набрання чинності Закону України „Про власність, станом на 15.04.1991 року, ніхто, із вище зазначених осіб, не втратив право на частку в майні колгоспного двору. У зв`язку із цим вони були співвласниками будинковолодіння, як члени колишнього колгоспного двору і їм належало по 1/5 частці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Остання у Тязівській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області 21.03.2002 року залишила заповіт, який посвідчено секретарем сільської ради, відповідно до якого мати заповіла все своє позивачу.

Після смерті матері вона, відповідно до вимог ст.529, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), спадщину прийняла позивач шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. Відповідачі по справі відмовляються від своїх часток у вказаному будинковолодінні на користь позивача.

Інших спадкоємців на майно покійної за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає.

За таких обставин, ОСОБА_1 , належить право власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після померлої

Проте, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (нерухоме майно) у зв`язку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором, і співвласниками є всі члени двору, тому неможливо встановити спадкову масу, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 328, 392,1218 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий Р.Р.Струтинський