Справа № 464/2912/19
пр.№ 2/464/1216/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30.09.2019 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 28.05.2019 р. звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача в його користь 227 162 грн. 43 коп. заборгованості за договором позики, з яких: 175 339 грн. основний борг; 51 823 грн. 43 коп. санкції за невиконання грошового зобов`язання: 31 301 грн. 57 коп. - санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 16 832 грн. 54 коп. - збитки від інфляції; 3 689 грн. 32 коп. - санкція у розмірі 3% річних. Окрім цього, просить стягнути судовий збір та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 липня 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження якого була представлена власноручно написана позичальником ОСОБА_2 розписка. Відповідно до вказаної розписки відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 175 339 грн. та зобов`язувався повернути такі до 10 вересня 2018 року. Однак суму боргу відповідач не повернув та ухиляється від повернення такої, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Згідно розписки від 10.07.2018 р. у випадку протермінування сплати боргу, відповідач зобов`язувався сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу за весь період заборгованості. Окрім цього, з покликанням на ст. ст. 625 ЦК України просить стягнути інфляційні збитки та 3% річних.

Ухвалою від 11.06.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідно до ухвали від 29.07.2019 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 30.09.2019 р. надійшла заява від його представника ОСОБА_3 про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав.

Зі згоди представника позивача, який у заяві від 30.09.2019 р. вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до письмової розписки від 10.07.2018 р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 175 339 грн. та зобов`язався повернути їх в повному обсязі до 10.09.2018 р. (а.с.9). Із вказаної розписки також вбачається, що відповідач зобов`язався у випадку протермінування сплати боргу, сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу за весь період заборгованості.

Беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак заборгованість у розмірі 175 339 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 , як позичальника.

Окрім цього, у відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У розписці від 10.07.2018 р. відповідач вказав, що зобов`язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ «за кожен день затримки платежу за весь період заборгованості», тобто передбачено розмір процентів у разі порушення ним грошового зобов`язання (неправомірного користування коштами).

Отже, в даному випадку, на підставі ст.625 ЦК України підлягають стягненню кошти у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, розмір якої сторони визначили в укладеному договорі позики, а тому відсутні підстави для додаткового стягнення ще 3% річних, оскільки це один і той самий вид відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Також суд вважає підставними доводи позивача про стягнення з відповідача на підставі ст.625 ЦК України інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання було визначено в національній валюті, а отже в цих правовідносинах допускається стягнення інфляційних втрат.

Із розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що сума пені в розмірі подвійної обліково ставки НБУ за період з 11.09.2019 р. п 10.03.2019 р. становить 31 301 грн. 57 коп., а розмір суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції у період з вересня 2018 р. по квітень 2019 р. становить 16 832 грн. 54 коп. (а.с.7-8). Оскільки наведені розрахунки позивача не спростовані відповідачем та здійснені у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача пені в розмірі подвійної обліково ставки НБУ та суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача.

Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 234 грн. 73 коп.

Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано наступні докази: ордер серія ЛВ №1650902 від 24.05.2019 р. на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Лука А.В.; копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 серії ЛВ №001429; додаток №1 до договору про надання правової допомоги №2205 від 22.05.2019 р., а також платіжне доручення №2 від 24.05.2019 р. про сплату за вказаним договором 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 137, 141, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10.07.2018 р. у розмірі 175 339 грн.; санкцію в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 31 301, 57 грн. та інфляційні збитки в сумі 16 832, 54 грн., а всього 223 473 (двісті двадцять три тисячі чотириста сімдесят три) грн. 11 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в сумі 2 234,73 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн., а всього 5 234 (п`ять тисяч двісті тридцять чотири) грн. 73 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя Д.Ю. Теслюк