Справа № 645/6266/19
Провадження № 2-з/645/69/19
УХВАЛА

Іменем України

10 жовтня 2019 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєва Е.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», ОСОБА_2 про визнання припиненим кредитного та іпотечного договорів,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 р ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яким просить визнати кредитний договір кредитний договір №0 від 25.06.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АК інноваційним банком «УкрСиббанк» - припиненим. а також, просить визнати договір іпотеки нерухомого майна, укладений 25.06.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 3520 - припиненим.

04.10.2019 р. позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчинити будь-які дії щодо спірної квартири..

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказав на те, що 25.06.2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 по Кредитному договору №0 від 25.06.2007 року між, ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 12.12.2011 року на підставі договору факторингу №1 та договору про відступлення право вимоги за іпотечними договорами - заборгованості (включаючи суду наданого кредиту; проценти; нараховані банком за користування кредитом; комісії; штрафні санкції та інші можливі платежі) по Кредитному договору № 0 від 25.06.2007 та іпотечному договору №Б/Н від 05.05.2007 було відступлено Акціонерним товариством: «УкрСиббанк» (публічне) Товариству д обмеженою відповідальністю «КЕЙ- КОЛЕКТ». Заявник вказав, що у нього є підстави вважати, що дана квартира, що є його власністю, всупереч діючого законодавства може бути відчужена ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи, зазначене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Інститут забезпечення позову врегульований статтями 149-158 ЦПК і спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Ним усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловлене припущення про подальшу неможливість виконання рішення суду. При цьому, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також накладення арешту не є співмірним з заявленими (в майбутньому) вимогами.

Крім того, згідно поданої заяви позивач не зазначає, які саме дії Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» та ОСОБА_2 на час подання позову, свідчать про їх наміри здійснити будь які дії спрямовані на розпорядження майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , в той час як вбачається з вимог позову, відступлення права вимогам за іпотечними договорами відбулося 12.12.2011 р., вимога нового кредитора про повернення боргу відбулася 30.06.2016 року, а подання позову та заяви про забезпечення позову відбулося 04.10.2019 р., тобто між вказаними подіями значний проміжок часу та відсутні докази на позбавлення позивача його власності.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд приймає до уваги вимоги та предмет позову та вважає та відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», ОСОБА_2 про визнання припиненим кредитного та іпотечного договорів - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя -