Справа № 454/1026/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокаль, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку (пай),

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай), в позовній заяві вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку загальною площею 1,7500 га., що розташована на території Телязької сільської ради Сокальського району Львівської області.

Зазначає, що спадкове майно баба заповіла його братові ОСОБА_2 - відповідачу у справі. Однак ОСОБА_2 не бажає приймати спадщину після смерті бабці та відповідною заявою відмовляється від неї в користь позивача.

Отримати спадщину в нотаріальному порядку він не має змоги, оскільки право спадкодавця на майновий пай посвідчено сільською радою, а тому не є документом державного зразка. Окрім цього, відсутній оригінал правовстановлюючого документа на землю.

Також, вказує, що він фактично вступив в користування та управління спадковим майном.

Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,7500га, яка розташована на території Телязької сільської ради без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ НОМЕР_1 .

Позивач подав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач подав в суд заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає, справу просить слухати у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Із оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Згідно Сертифікату на право приватної власності на землю ЛВ №0143952 від 05.08.1996 року встановлено, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 1,7500 га, що розташована та території Телязької сільської ради та надана для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

Також, згідно заповіту, складеного 06.05.1996 року ОСОБА_3 все своє майно заповіла внукові ОСОБА_2 .

З дослідженої заяви від 11.09.2017р., посвідченої приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу, встановлено, що ОСОБА_2 відмовляється від спадкового майна за заповітом, яке залишилось після смерті бабусі ОСОБА_3

Із довідки №214 від 18.03.2019 року встановлено, що позивач до дня смерті баби ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований разом з нею в АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , по АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п.п. 16, 17 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У відповідності до п. г ч.1 с.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п.11. постанови Пленуму зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) то сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до змісту ст.1276 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004р. №7 - Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Разом з цим, згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В свою чергу відповідно до ст. 1265 ЦК України, позивач як спадкоємець п`ятої черги має право на спадкування за законом вказаної земельної ділянки після баби.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 одержала Сертифікат на право приватної власності на землю, однак не встигла здійснити державну реєстрацію, в зв`язку з чим ОСОБА_1 немає можливості прийняти спадщину, тому для реалізації його права на спадкування за позивачем слід визнати право на спадкове майно.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку площею 1,7500 га без конкретного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Телязької сільської ради Сокальського району Львівської області, згідно Сертифіката на право приватної власності на землю серії ЛВ №0143952.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: с.Ульвівок, Сокальського району Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: с.Ульвівок, Сокальського району Львівської області.

Головуючий: М. Я. Адамович