Провадження № 2/359/2184/2019
Справа № 359/5735/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

25.06.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з даним позовом, у якому просить: - визнати недійсним з моменту укладення Договір фінансових послуг № 801241 від 19.01.2019 року з Додатком № 1, Додатком № 2, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»; -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 17572,00 грн.; - визнати недійсним з моменту укладення Договір доручення № 801241 від 19.01.2019року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС»; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 15835,20 грн; - а також стягнути солідарно з відповідачів на користь держави судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначив. 19 січня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір № 801241, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд». Договір укладено шляхом підписання сторонами Договору та Додатку № 1, Додатку № 2, які є невід`ємною частиною Договору. Терміни, що використовуються в Договорі та системі «Автофонд», визначаються в Договорі. Крім того, 19 січня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» було укладено Договір доручення № 801241, предметом якого є зобов`язання сплатити Повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 15835,20 грн. за рахунок Довірителя. Тобто останній Договір взаємопов`язаний і укладений з метою виконання попереднього. Наданий TOB «AT СЕРВІС» рахунок, був оплачений позивачем. Метою підписання Договору про адміністрування № 801241 від 19.01.2019 року було отримання автомобіля марки/моделі Sr, вартість якого 329900,00 грн., а метою Договору доручення №801241 від 19.01.2019 року була оплата за вищезазначене, тобто оплата останнього договору здійснена лише за умови виконання першого договору, а інакше отримання оплати необґрунтоване. Зазначає, що зрозумівши, що представники відповідачів вводять його в оману, позивач на їх адресу надіслав претензію про спонукання відшкодувати кошти сплачені за наслідками укладення Договорів доручення та фінансових послуг №801241 від 19.01.2019 року, однак відповідачі кошти йому не повернули. Врегулювати дане питання в досудовому порядку не представилось можливим. Зазначає, що ознайомлювався зі змістом договору та доручення, проте мало що зрозумів з них та вважає, що спірні договори не відповідають законодавству, порушують його права як споживача, укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, а тому є несправедливими.

Ухвалою судді від 27 червня 2019 року (а.с.46) відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, та призначено до підготовчого судового засідання.

05.09.2019 року до суду надійшов відзив на позов, направлений представником відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО», згідно з яким зазначено наступне. Дійсно, 19.01.2019 між позивачем та відповідачем було укладено Договір №801241. Статтею 1 Договору передбачено, предметом Договору є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Автофонд. Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Договорі «Періодичні платежі». Розмір одного Періодичного платежу становить 0,8333% (або 1/120) від ціни автомобіля та визначається в Додатку № 1 до Договору. Учасник зобов`язаний сплатити таку кількість Періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, - тобто, всього 120 внесків (0,8333% х 120 внесків =100%). Загальна кількість періодичних платежів та щомісячної винагороди названа в Договорі як «Графік внесків». Сплачені всіма учасниками певної групи періодичні платежі складають «Фонд групи. Саме за рахунок «фонду групи» щомісяця придбаваються автомобілі, які за визначеними Договором механізмами передаються кожному учаснику певної групи. Розмір кожного окремого щомісячного внеску та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який АВТО ПРОСТО щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказуються платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата. Всі внески сплачуються учасником системи на користь АВТО ПРОСТО як адміністратора системи Автофонд. Для того аби сплата учасником внесків не вимагала додаткової оплати ним банківських послуг, відповідачем укладено окремий договір з Ощадбанком України, що має найбільшу в Україні мережу філій та відділень, згідно з умовами якого комісійну винагороду банку сплачує АВТО ПРОСТО. Укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та Позивачем Договір складається з основного тексту Договору та Додатку №1. Додаток підписаний сторонами і є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 19.2 ст.19 Договору, підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Договір Позивача було включено до групи № 1290 та надано порядковий номер 34 у цій групі. У зв`язку з чим, позивачем було сплачено винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи в розмірі 3% + ПДВ від поточної ціни автомобіля вказаної в Додатку №1. Зазначають, що в Договорі та Додаток № 1 до нього містять опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО». Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору. Тобто, позивачу до підписання Договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Підписавши Договір учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі Автофонд, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення учасник має повідомити АВТО ПРОСТО шляхом подання заяви до центрального офісу. Неподання своєї заяви про розірвання Договору згідно п.12.1.4 ст. 12 Розділу II Договору та підпис позивача на Договорі та Додатку до нього є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Договору та Додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови Договору справедливими по відношенню до себе. Також звертають увагу суду, що Верховним Судом при вирішенні спорів, щодо визнання недійсними правочинів укладених між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та учасниками системи Авто Так, неодноразово розглядалося питання, щодо відповідності таких Договорів вимогам ст.ст. 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». І, як вбачається з Постанови ВС від 01.08.2018 року по справі №371/292/17 та Постанови ВС від 08.06.2018 року по справі №557/42/17-ц, Верховний Суд дійшов висновку, що в діяльності ТОВ «АВТО ПРОСТО» не вбачається порушень вимог ст. 18 та ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Також зазначають, що ТОВ «Авто Просто» належним чином виконало всі вимоги Нацкомфінпослуг та отримало відповідну ліцензію. Укладений між сторонами Договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого Договору та його повну відповідність Законодавству України. Вказують, що законність та відповідність Законодавству України укладеного між сторонами у справі Договору неможливо ставити під сумнів, оскільки діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» перевіряється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та нею надано ліцензію на провадження такої діяльності. З цих підстав вважають, що вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві та укладеному Договорі, тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

11.09.2019 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив ТОВ «АВТО ПРОСТО» (а.с.86-93). У відповіді зазначено, позивач вважає, що вказаний правочин був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного правочину, дії Відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Зазначає, що при умові належного роз`яснення йому усіх умов та наслідків даного правочину, не погодився б на його укладення. На момент вчинення спірного правочину Відповідач - ТОВ «Авто Просто» не роз`яснив Позивачу, що він не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Як вбачається з рекламного оголошення - « АвтоТак »: « Кращий шлях до твого авто », Відповідач не повно виклав інформацію стосовно надання своїх послуг, що є порушенням ч. 1 ст. 15 Закону про захист прав споживачів. При укладанні спірного правочину, відповідач допустивши при цьому нечесну підприємницьку практику, не надав позивачу необхідну, доступну та достовірну інформацію про предмет Договору та строки її виконання, в Договорі використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого позивача було введено в оману щодо поняття товару, умов отримання, строків отримання бажаного автомобіля, чим порушено вимоги ст. 15 Закону про захист прав споживачів, внаслідок чого позивач помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення, уклав оспорюваний Договір. Вважає, що спірний Договір укладено під впливом обману, щодо обставин, які мають істотне значення, при вчиненні позивачем згаданого правочину, зазначеним Договором порушено права позивача, які підлягають захисту встановленим законом способом, оскільки зміст Договору є складним для сприйняття і розуміння правової природи правочину, прав та обов`язків сторін, спрямований на використання відповідачем нечесної підприємницької практики. Крім того, у договорі № 801241 від 19.01.2019 р.. не встановлено строк, після якого Договір припиняє свою дію, а умова Договору про її дію до повного виконання сторонами своїх зобов`язань не є встановленим сторонами строком припинення дії Договору, оскільки суперечить частині першій ст. 251 та частині першій ст. 252 ЦК України. Крім того, станом на 09.09.2019 року Відповідач користується коштами Позивача, збільшує щомісячний платіж і спонукає продовжувати виплати до неозначеного строку.

Ухвалою судді від 13.09.2019 року (а.с.98) закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на викладене в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не направляв.

Представник відповідача ТОВ «АТ Сервіс»» також повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не направив.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 19 січня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір № 801241 (а.с. 14-19).

Одночасно із підписанням Договору, сторонами підписано Додаток № 1 та Додаток № 2 до неї, які є невід`ємною частиною Договору (ст.1 Угоди) (а.с. 19,22).

Так, в умовах розділу 1 статті 1 Договору зазначено, що предметом Договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОФОНД. Договір укладається шляхом підписання Сторонами Договору та підписання Додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. АВТО ПРОСТО є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АВТОФОНД. АВТО ПРОСТО забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником зобов`язань, передбачених договором про адміністрування.

Згідно з Додатком №1 до Договору ОСОБА_1 погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, вартістю 329900,00 грн.( а.с. 22,60).

Відповідно до умов Додатку № 1 до Договору ОСОБА_1 зобов`язано сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням Договору до системи АВТОФОНД та формування групи у % + ПДВ у розмірі 15835,20грн., періодичний платіж у % - 0,8333, щомісячна винагорода - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ.(а.с.22,60).

Відповідно до умов Додатку № 2 до Договору ОСОБА_1 , як учасника, зобов`язано протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконати усі зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, учасник має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу.

Також, 19.01.2019 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» було укладено Договір доручення № 801241( а.с.20), відповідно до умов пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується вчинити визначені договором дії від імені довірителя.

У відповідності до умов пункту 2.1 договору доручення передбачено, що між довірителем та ТОВ «Авто Просто» укладено договір «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» через систему АВТОФОНД від 19 січня 2019 року № 801241. Умовами договору про адміністрування передбачений обов`язок довірителя зі сплати на користь ТОВ АВТО ПРОСТО винагороди у розмірі 15835,20 грн., що визначена у договорі про адміністрування як винагорода за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО», пов`язані з включенням договору про адміністрування до системи АВТОФОНД та створення групи.

Пунктом 2.3 договору доручення передбачено, що шляхом укладення цього договору довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ «АВТО ПРОСТО», отриману повіреним від довірителя за цим договором.

При цьому, за змістом пункту 2.5 Договору доручення, повіреній зобов`язаний акпкрахувати винагороду АВТО ПРОСТО протягом 10 (десяти) календарних дні з дня отримання від АВТО ПРОСТО повідомлення про дату створення групи, до якої включено Договір про адміністрування, та номер групи в системі АВТОФОНД.

Відповідно до пункту 2.7 Довіритель не сплачує винагороду Повіреному за виконання доручення за цим Договором.

Тобто, Договір доручення взаємопов`язаний і укладений з метою виконання Договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару(Автомобіля) у групі.

За змістом підпунктів 5.1.1, 5.1.2 пункту 5.1 Договору доручення Довіритель має право відмовитись від Договору в односторонньому порядку, про що письмово повідомляє Повіреного.

У випадку відмови від Договору до моменту виконання Повіреним свого зобов`язання за цим Договором, Повірений повертає у безготівковому порядку Довірителю суму коштів, визначену в п.2.1 Договору за вирахуванням комісійної винагороди, сплаченої Повіреним банку за перерахування коштів Довірителю, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня отримання від Довірителя письмової заяви із зазначенням банківських реквізитів Довірителя.

Якщо повірений отримав від Довірителя письмове повідомлення про відмову від Договору після виконання Повіреним Договору та перерахування коштів на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО», то кошти, сплачені за Договором, не підлягають повернення Повіреним Довірителю.

На виконання умов оспорюваних договорів позивач сплатив винагороду у розмірі 15 835,20грн. та сплатив щомісячні грошові внески на загальну суму 17572 гривень, а всього на загальну суму 33 407,20грн., що підтверджується квитанціями про сплату зазначених сум (а.с.23-25).

Таким чином, своїм правом на відмову від Договору доручення позивач не скористався.

22.06.2019 року позивачем було направлено до ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ТОВ «АТ СЕРВІС» претензію про спонукання відшкодувати кошти, сплачені за наслідками укладення Договору про надання фінансових послуг № 801241 від 19.01.2019, за яким було сплачено 17 572,00 грн. та Договору доручення № 801241 від 19.01.2019, за яким було сплачено 15 835,20грн.

Як стверджував у судовому засіданні позивач, станом на 11.06.2019 р., ним зобов`язання передбачені по виконанню вищезазначених договорів було виконано, проте, бажаного автотранспортного засобу ним не було отримано. Тому вважає, що зазначені договори, які спрямовані на використання відповідачем нечесної підприємницької практики, укладено під впливом обману, щодо обставин, які мають істотне значення, якими також порушено права позивача.

Так, відповідно до ст. 1 розділу 1 Договору «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару(Автомобіля) у групі» № 801241 ТОВ «АВТО ПРОСТО» гарантує надання кожному учаснику права на придбання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов`язань, передбачених Договором про адміністрування.

Статтею 2 розділу 1 Договору передбачено, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов`язується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, визначені Договором, зокрема: здійснення оплати автомобіля Постачальнику та забезпечення передачі постачальником автомобіля у власність Отримувача товару в строки та на умовах, визначених Договором.

Згідно статті 5 розділу 1 даного Договору, цей Договір набирає чинності з дати підписання обома Сторонами й діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених Договором.

За змістом п. 5.1 ст.5 розділу 2 Договору передбачено, що учасник, який належним чином виконує свої зобов`язання за даним Договором, отримує Автомобіль через визначені Договором механізми надання Права на отримання автомобіля.

Відповідно до умов п. п. 6.2, 6.3 ст.6 розділу №2, право на отримання Автомобіля через право на одержання автомобіля через механізм накопичення внесків надається з першого розподілу товару учаснику, який має найбільшу загальну кількість сплачених внесків відповідно до даних, повідомлених АВТО ПРОСТО банківськими установами, через які Учасники сплачують внески, станом на 15-те число місяця, у якому проводиться розподіл товару.

Також передбачено право на отримання автомобіля через механізм пропозиції авансових внесків, яке одержує той учасник, який пропонує найбільшу кількість авансових внесків у групі, до якої включено Договір.

Згідно п. 7.1 ст.7 розділу 2 Договору, учасник, якому вже надано право на отримання автомобіля, має право звернутися з проханням надати будь-яку марку та/або модель автомобіля, що відрізняється від марки та/або моделі автомобіля, зазначеної в Додатку №1, із модельного ряду, запропонованого Постачальником для системи АВТОФОНД. У цьому випадку АВТО ПРОСТО залишає за собою право прийняти або відхилити такий запит в залежності від можливостей Постачальника.

Водночас, як зазначено у п. 8.1 ст.8 розділу 2 Договору, АВТО ПРОСТО зобов`язується надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику та здійснити оплату за автомобіль постачальнику протягом 5 робочих днів після того, як: учасник, який одержав право на отримання Автомобіля здійснить відповідні платежі згідно з умовами Договору, пов`язані з видачею автомобіля; АВТО ПРОСТО отримає від учасника належним чином оформлені документи та гарантії згідно з вимогами даної статті; АВТО ПРОСТО затвердить оформлення документів на отримання Автомобіля .

Відповідно до договору із Постачальником, останній не пізніше ніж протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення повинен передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля.

Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля авансовими внесками в будь-який момент протягом Графіка внесків. Авансовий внесок складається з періодичного платежу та щомісячної винагороди.

За змістом укладеного договору учасник, якому надано право на отримання автомобіля, має право одержати автомобіль у власність, якщо на момент такого одержання належним чином виконує свої зобов`язання за Договором та попередньо виконав наступні вимоги: у строк, встановлений АВТО ПРОСТО у повідомленні про надання права на отримання автомобіля, сплатити запропоновані до сплати платежі за умовами договору та виконати наступні дії: надати копію договору страхування КАСКО обраного автомобіля з квитанцією про сплату річного страхового платежу та призначення АВТО ПРОСТО вигодо набувачем; укласти нотаріально посвідчений договір застави автомобіля не пізніше, ніж протягом 1 робочого дня з дня отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; надати документи, що посвідчують місце проживання та доходи, та документи, що свідчать про платоспроможність відповідати за зобов`язанням.

Укладеним договором також передбачено можливість зміни марки, моделі автомобіля у разі припинення її випуску, або продажу, поточної ціни автомобіля, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених договором.

За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, в своєму позові позивач просив визнати Договір фінансових послуг та Договір доручення недійсними з підстав введення його в оману, оскільки відповідач не надав споживачу повної та достовірної інформації про фінансові послуги, включення до Договору несправедливих умов та наявність у діяльності відповідача елементів нечесної підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 230 Цивільного кодексу України, якщо одна із сторін правочину навмисно вела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 229 Цивільного кодексу України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Так, процедура отримання автомобіля учасником групи визначена у ст. 8 Розділу 2 Договору, з якою позивач мав реальну можливість ознайомитися перед підписанням оспорюваного договору.

Зокрема, за умовами договору учасник має право на одержання автомобіля у власність, якщо він на момент такого одержання належним чином виконує свої зобов`язання за договором та попередньо виконав визначені у договорі вимоги.

Позивач ОСОБА_1 своїм підписом у Договорі «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі» засвідчив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник підтверджує та засвідчує, що інформація, зазначена в частині другій ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана Товариством до укладення Договору. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга, що надається за цим Договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав`язування з боку Товариства (а.с.18).

Дослідження вищенаведених умов оспорюваного Договору «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі» містить чітко і в зрозумілій формі викладені: предмет договору, права та обов`язки сторін.

Встановлено, що під час укладення Договору позивач отримав примірник Договору та додатків до нього (а.с.18).

Отже, твердження позивача щодо введення його в оману представниками відповідача ТОВ «АВТО ПРОСТО» щодо природи укладеного договору, який передбачає надання фінансових послуг щодо придбання товару у групах за рахунок механізму накопичення внесків членів такої групи та за умови виконання позивачем усіх зобов`язань, в тому числі щодо обумовлених в договорі платежів за надані йому послуги, слід визнати необґрунтованими.

Також, свідченням того, що позивач був обізнаний з умовами договору, є те, що останній протягом тривалого періоду часу виконував свої зобов`язання за вказаним Договором.

Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування цієї обставини суду надано не було.

Адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, відповідно до пункту 11-1 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (який є спеціальним законом у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг), є фінансовою послугою.

Відповідно до п.93 «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 р. № 913, в редакції, чинній на дату укладення спірного Договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі від 19.01.2019 №801241, фінансова установа надає послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах на підставі договору, який повинен відповідати вимогам статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статей 10, 15, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». До договору про адміністрування додається довідка, складена фінансовою установою у довільній формі, про ознайомлення учасника групи з внутрішніми правилами надання фінансових послуг, яка підписана учасником групи та яка повинна містити дату її складення.

Законом України «Про захист прав споживачів» встановлена можливість визнання недійсними положення договору, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору та можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів.

Відповідно до статті 18 «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди (частина 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частини третьої статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Позивач не довів, що умови оспорюваних Договорів та додатків № 1, №2 призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають умовам ринку, обраному порядку придбання автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України.

Зокрема, необґрунтованими є твердження позивача, що в Договорі адміністрування №801241 від 19.01.2019 не встановлено строк отримання автомобіля та строк, після якого Договір припиняє свою дію.

Чинне цивільне законодавство, зокрема ст. 631ЦК України, на яку посилається позивач, визначає поняття «строк договору», тобто час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Так, у ст.5 Розділу І Договору адміністрування передбачено, що Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами й діє протягом десяти років, або в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов`язань, передбачених Договором.

Строк отримання Учасником автомобіля, також визначений умовами укладеного Договору адміністрування.

Так, відповідно до умов п.п.5.1,5.2 ст.5 Розділу ІІ Договору, Учасник, який належним чином виконує свої зобов`язання за даним Договором. Отримує Автомобіль через визначені Договором механізми надання права на отримання автомобіля. Учасник може одержати Право на отримання автомобіля, починаючи з першого Розподілу товару. Максимальний строк набуття Права на отримання Автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено Учасника групи.

За змістом п.15.1 ст.15 Розділу ІІ Договору, група існує протягом максимального строку дії договорів, включених до неї. Максимальний строк дії договорів визначається Графіком внесків, що передбачений договорами, що включені до окремої групи (з урахуванням положення, викладеного в Статті 5 Розділу І Договору). Кінцевий термін дії всіх Договорів про адміністрування є однаковим для всіх учасників, що належать до однієї групи. Після припинення дії всіх Договорів з учасниками відповідної групи, АВТО ПРОСТО Закриває групу.

Згідно з п.1.2 ст.1 Розділу ІІ Договору адміністрування, Учаснику, який сплатив достроково загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобов`язання щодо оплати Винаороди Адміністратора , буде надано Право на отримання Автомобіля на найближчому Розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому Учасник повністю виконав усі зобов`язання за Договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати Поточної ціни Автомобіля та виконання інших зобов`язань за Договором.

Згідно з п.8.1 ст.8 Розділу ІІ Договору адміністрування передбачено, що АВТО ПРОСТО зобов`язується надіслати Постачальнику Замовлення на передачу автомобіля учаснику та здійснити оплату за автомобіль Постачальнику протягом 5 (п`яти) робочих днів після того, як:

а) Учасник, який одержав Право на отримання Автомобіля здійснить відповідні платежі згідно з умовами Договору, пов`язані з видачею Автомобіля,

б) АВТО ПРОСТО отримає від Учасника належним чином оформлені документи та гарантії згідно з вимогами цієї Статті,

в) АВТО ПРОСТО затвердить оформлення документів на отримання Автомобіля .

Відповідно до договору із Постачальником, останній не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання Замовлення повинен передати Автомобіль Учаснику, який одержав Право на отримання автомобіля.

Отже, строк отримання автомобіля, визначений умовами договору та залежить від можливо мого дострокового виконання учасником групи своїх зобов`язань з оплати вартості автомобіля та та усіх обумовлених сторонами платежів.

Посилання позивача на встановлення умовами Договору адміністрування жорстких обв`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, суд вважає безпідставними.

Так, предметом укладеного Договору є не купівля-продаж транспортного засобу,а надання ТОВ «АВТО ПРОСТО» фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля у групі за рахунок об`єднаних коштів (періодичних платежів) учасників групи, і позивач, укладаючи оспорюваний Договір, погодився таку послугу отримати та, окрім періодичних платежів в рахунок оплати вартості автомобіля, оплатити також винагороду за отримані послуги.

Отже,доводи позивача, що у випадку розірвання договору, кошти, сплачені позивачем в рахунок оплати таких послуг : щомісячна винагорода, винагорода за послуги, пов`язані з включенням Договору до системи АВТОФОНД та формування груп, є безпідставними.

Наведене узгоджується з положеннями ч.4 ст.653 ЦК України, яка передбачає, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами оспорюваного Договору адміністрування жодним чином не звільнено ТОВ «АВТО ПРОСТО» від відповідальності за невиконання договору, в тому числі за загальним правилом, закріпленим ч.5 ст.653 ЦК України, за змістом якої, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Доводи позивача про несправедливість умов договору у зв`язку з тим, що розмір кожного платежу визначається на час проведення оплати і залежить від поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати, є неспроможними, оскільки саме такі умови були погоджені сторонами при укладенні договору, і вони є зрозумілими. За змістом цих умов поточна ціна автомобіля - це ціна транспортного засобу, яка встановлена постачальником в останній робочий день кожного місяця, є змінною величиною, яка може змінюватися як у бік збільшення, так і у бік зменшення.

Визначення розміру щомісячних платежів у прив`язці до поточної ціни автомобіля, а не у прив`язці до інших чинників, наприклад зміни курсу валют, підвищення облікової ставник Національного банку України, рівня інфляції, які також можуть впливати на вартість товарів та послуг на ринку, не можна вважати несправедливими умовами договору.

За системою «Авто Так» транспортний засіб можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого учаснику раніше. Визначення щомісячних внесків та інших платежів відповідно до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 357/13841/16-ц (провадження № 61-30638св18), від 22 травня 2019 року у справі № 285/1777/17 (провадження № 61-39721св18), та від 30 жовтня 2019 року у справі № 141/480/17 (провадження № 61-31528св18).

Суд, також звертає увагу, що всупереч твердженням позивача, умовами укладеного Договору адміністрування передбачено можливу зміну вартості автомобіля, а саме, зазначено, що поточна ціна автомобіля - це ціна, яка встановлюється Постачальником (а не відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО», як зазначено в позові) кожного місця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та Винагороди Товариства, передбачених договором. Поточна ціна Автомобіля може змінюватися протягом строку дії Договору про адміністрування, що, відповідно, зумовлює зміну грошового розміру несплачених періодичних платежів та Винагороди Товариства (а.с.14).

При цьому, право учасника (позивача) розірвати Договір, у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була поточною на момент укладення Договору, визначено підпунктом 12.1.5 п.12.1 ст.12 Розділу ІІ Договору.

Відповідно до положень, зазначених у частині першій, пункті 7 частини третьої, частині шостій статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Зокрема, відповідно до пункту 7 частини третьої 3 статті 19 цього Закону, на який посилається позивач, забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб`єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Дослідженням укладеного Договору судом не встановлено обов`язку позивача залучати інших учасників до участі у схемі в обмін на відповідні компенсаційні виплати, натомість встановлено, що договором передбачено умови придбання автомобіля, а саме: при сплаті споживачем усіх передбачених угодою платежів згідно графіка внесків, щомісячно, у визначеній договором кількості та виходячи із встановленої постачальником поточної вартості автомобіля, або при достроковій оплаті вартості автомобіля чи за рахунок накопичувальних внесків групи споживачів з подальшою виплатою визначеного договором повного внеску протягом строку дії графіку.

Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.

Відповідна правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах: від 25 липня 2019 року по справі № 701/455/18( провадження № 61-10086св19), від 01 серпня 2018 року по справі № 371/292/17(провадження № 61-20448св18), від 20 червня 2018 року по справі №380/63/16-ц (провадження № 14-230цс18), від 08 червня 2018 року по справі № 557/42/17-ц (провадження № 61-30054св 18).

Встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ТОВ «АВТО ПРОСТО» 19 січня 2012 року отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с.63), а також відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 15.09.2015 №2239, отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (а.с.61)

Суд враховує, що такий порядок придбання товарів в групах повністю відповідає «Ліцензійним умовам провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 р. № 913, в редакції, чинній на дату укладення спірного Договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі від 19.01.2019 №801241.

Дослідивши спірні Договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі та Договір доручення, суд приходить до висновку, що посилання та твердження позивача на несправедливі умови договорів, віднесення діяльності відповідача до нечесної підприємницької діяльності та введення його в оману - не знайшли свого підтвердження.

Оспорювані за предметом позову Договори відповідають вимогам закону, а тому правові підстави для визнання їх недійсними, що передбачені статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України, а саме - невідповідності їх вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" - відсутні.

Доводи позивача, що кожен клієнт ТОВ «АВТО ПРОСТО» має на меті купити автомобіль у розстрочку платежу і гадки не має, що укладає договір покупки у групі, та що нерівність сторін полягає у різному ступеню інформованості, нерозумінні позивачем змісту правочину, відсутності знань про покупку автомобіля у групі, слід визнати безпідставними. Оскільки зміст оспорюваних позивачем угод, їх умови, предмет договору, та навіть сама назва, давала позивачу можливість з`ясувати суть правочину, отримати повну та необхідну інформацію для вільного волевиявлення на їх укладення.

Наведене виключає наявність підстав як для задоволення позовної вимоги про визнання недійсними Договору фінансових послуг № 801241 від 19.01.2019 року з Додатком № 1, Додатком № 2, та Договору доручення № 801241 від 19.01.2019року, так і вимоги про стягнення коштів у розмірі 33 407,20 грн., сплачених на їх виконання.

Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Позивач відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, інші судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,13,81,82,89,142,198,200,206, 258,259,263-265,266,273, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними, стягнення грошових коштів - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2019 року.

Суддя І.В.Муранова-Лесів