Справа № 629/102/19
Номер провадження 2/629/544/19
09.10.2019 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання -Заводяної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Харківського виконавчого округу Кудряшов Дмитро Вячеславович про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. Крім того, зазначив, що на даний час він є резервістом та до теперішнього часу періодично проходить військову службу на відповідних зборах.
Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності та за безпідставністю вимог. Надав відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону № 3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. На момент вчинення виконавчого напису, всі вищевказані підстави та умови були дотримані як відповідачем, так і приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Щодо дотримання умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Станом на 01.12.2015 року у позивача перед відповідачем виникла заборгованість за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 842/1-27/40/7-007 від 03.08.2007 року (далі - Кредитний договір). Відповідно до вищеказаного, з 01.12.2015 року у відповідача виникло законне право вимоги до позивача, який допустив прострочення платежів за Кредитним договором. З метою захисту свої порушених прав, як кредитора за Кредитним договором. 31.10.2017 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Чуловського В.А. для вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі. Зазначив, що право вимоги, виникло у відповідача з 01.12.2015 року, тобто з моменту, коли у позивач виникла заборгованість за Кредитним договором, яка не була погашена ним у добровільному порядку на момент вчинення виконавчого напису. Сам виконавчий напис було вчинено 31.10.2017 року. Отже, відповідачем не було пропущено трирічного строку з моменту виникнення права вимоги до позивача. Тому виконавчий напис було вчинено в межах строків, визначених ч. 1 ст. 88 Закону № 3425-ХІІ. У ч. 2 ст. 87 Закону № 3425-ХІІ зазначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 31.10.2017 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Київської області Чуловського В.А. для вчинення виконавчого напису на Кредитному договорі та згідно вимог п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, в редакції від 12.06.2015 р., відповідно до змін внесених постановою КМУ від 27.05.2015 р. № 347, в редакції від 22.02.2017 року (далі - Перелік) та ч. 1 ст. 87 Закону № 3425-ХІІ, надав приватному нотаріусу всі необхідні документи. У ч. 1 ст. 87 Закону № 3425-ХІІ передбачається, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, згідно п. 3.2 Порядку вчинення нотаріатьних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та ч. 2 ст. 88 Закону № 3425-ХІІ передбачається, що факт подання відповідачем нотаріусу документів, передбачених у п. 2 Порядку є достатньою підставою для вчинення виконавчого напису та є достатнім підтвердженням безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, адже жодних інших вимог, в частинні подання стягувачем додаткових документів чи інших документів, які підтверджують безспірність заборгованості, крім передбачених у ст. 87, 88 Закону № 3425-ХІІ та п.2 Порядку, не передбачалося чинним на момент вчинення виконавчого напису законодавство України, в частині норм, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. З Закону 3425-XIІ нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Тобто в момент вчинення такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису нотаріус посвідчував юридичну вірогідність права відповідача на стягнення із позивача заборгованості за Кредитним договором. Доводи та обґрунтування позивача щодо спірності суми заборгованості, вказаної у виконавчому написі грунтуються на припущеннях позивача, а не реальних доказах та фактах. Позивач жодним чином не оспорював суму заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі до вчинення виконавчого напису, а саме до 31.10.2017 р. На момент вчинення виконавчого напису, а саме 31.10.2017 р., сума заборгованості за Кредитним договором, яку позивач зобов`язаний погасити на користь відповідача, мала безспірний характер. На підставі вищевказаних аргументів виконавчий напис, вчинений за Кредитним договором є законним та таким, що підлягає виконанню.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
18.05.2010р. між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 842/1-27/40/7-007 на купівлю автотранспортних засобів від 03.08.2007р., за умовами якої сторони дійшли взаємної згоди внести до Договору кредиту зміни щодо відстрочки сплати основного боргу та збільшення терміну кредитування, порядку погашення суми основної заборгованості до 28 числа кожного місяця, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 02.08.2016 року. Відповідно до п.1.4 вказаної Додаткової угоди, ст. 6 Договору «Врегулювання спорів» викладено в редакції, за змістом якої всі розбіжності, зокрема, щодо виконання, розірвання, а також з будь-яких інших питнь, що стосуються даного Договору підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, із зазначенням прізвищ третейських суддів(а.с.21-23).
16.05.2011р. між сторонами було укладено договір про внесення змін до Договору кредиту № 842/1-27/40/7-007 на купівлю автотранспортних засобів від 03.08.2007р., в п.1.1 ст. 1 «Предмет договору» якого визначено порядок погашення кредиту (до 28 числа кожного місяця), з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 02.08.2016р., що підтверджено копією Договору про внесення змін(а.с. 24-28). Пунктом 4.4. ст. 4 «Відповідальність сторін» Договору про внесення змін передбачено, що у разі невиконання(неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.6,3.3.7 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня кредитора погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції(штраф,пеню).
Дані про повідомлення позивача нотаріусом про вчинення виконавчого напису відсутні.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно пп.1.2. пункту 1, пп.2.2 пункту 2, пп.3.1, пп.3.2, пп.3.4, пп.3.5 пункту 3, пп.5.1 пункту 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Згідно п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Ця нотаріальна дія полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність.
Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Пунктом 7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.
Оскільки вказана довідка- розрахунок не є засвідченою стягувачем випискою з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, з якої нотаріусом було б встановлено, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, - заборгованість за вищевказаним кредитним договором не є безспірною. В судовому засіданні відповідачем також не було надано доказів на спростування доводів позивача про вчинення виконавчого напису нотаріуса поза межами строку давності.
Отже нотаріусом було видано оскаржуваний виконавчий напис на підставі документів, які не підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, та з яких неможливо перевірити, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у зв`язку з чим нотаріусом не було з`ясовано чи не пропущено ПАТ «Укрсоцбанк» строк позовної давності, не встановлено, коли було здійснено останню оплату по кредиту.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч.4 ст.14 ЦК України).
Відповідно до п.4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. В розділі ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію дію пункту 3, підпункту 3 пункту 4, пункту 9 розділу І цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
За положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18 березня 2014 року, та триває по теперішній час.
Посилання позивача на віднесення його до кола осіб, яким штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, підтверджено копіями посвідчення серія НОМЕР_2 , довідки командира військової частини про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 03.02.2016р. вих. № 4/1082 та повістки військового комісара (а.с.36-11).
Встановлені вище обставини також свідчать про те, що заборгованість, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною.
Разом з тим, зазначені документи не містять Додаткової угоди № 1 від 18.05.2010р. про внесення змін до Договору кредиту № 842/1-27/40/7-007 на купівлю автотранспортних засобів від 03.08.2007 року та Договору від 16.05.2011 року про внесення змін до Договору кредиту № 842/1-27/40/7-007 на купівлю автотранспортних засобів від 03.08.2007 року, на підставі якого кредитором нараховано заборгованість ОСОБА_1
26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Пункт 1 вказаного Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів.
Документи, на підставі яких видано виконавчий напис, не містять відомостей про нотаріальне посвідчення кредитного договору від 03 серпня 2007 року, а тому суд вважає обгрунтованим посилання позивача на безпідставність застосування до нього положень вказаного Переліку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.
Згідно п. 4 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії.
В судовому засіданні вищезазначені дії з боку відповідача не знайшли підтвердження та не були доведені позивачем належними та допустимими доказами, а отже позовна вимога про визнання незаконними дій відповідача щодо здійснення агресивної підприємницької практики, задоволенню не підлягає.
Оскільки позивач є учасником бойових дій та згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» , його звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви до суду, тому судовий збір відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, стягується з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18, 253, 256- 258 ЦК України, ст. ст. 34, 50, 87,88 Закону України "Про нотаріат", суд -
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Харківського виконавчого округу Кудряшов Дмитро Вячеславович про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню-задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог-відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.А.Мицик