Провадження №2/521/3578/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16 жовтня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Феслер О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 . Свій позов обґрунтовує тим, що є власницею будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2013 року. Відповідно до Довідки - виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію № 1086 від 13.06.2019 року, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: Позивачка - власниця будинку;відповідач ОСОБА_2 , який приходиться позивачу колишнім чоловіком, син позивачки ОСОБА_3 .. З моменту розірвання шлюбу, тобто з 2016 року, відповідач у вищевказаному житлі не проживає, комунальні послуги не сплачує, жодних особистих речей у житлі не має. Оскільки відповідач ухиляється від звернення до Центру надання адміністративних послуг щодо зняття себе з реєстрації за спірною адресою, його місце знаходження, місце фактичного проживання невідоме, позивачка вимушена звернутися до суду з наведеним позовом.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до канцелярії суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, та шляхом надання оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ст.128 ч.11.

За таких обставин суд, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 22 листопада 2013 року, державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори Сусловою О.М., зареєстрованому в реєстрі за № 302308, ОСОБА_4 є власницею житлового будинку під АДРЕСА_2 .

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою : АДРЕСА_3 , індексний номер витягу : 13283408.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2016 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 588 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Відповідно довідки про склад сім`ї та реєстрації від 13.06.2019 року, яка видана органом самоорганізації населення комітетом мікрорайону «Преображенський» в будинку АДРЕСА_2 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 ( колишній чоловік позивачки власниці будинку).

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами заявою ОСОБА_7 , власниці будинку АДРЕСА_4 , заявою ОСОБА_8 , мешканки будинку АДРЕСА_4 , що у спірній квартирі ОСОБА_2 більше року не проживає, особистих речей та предметів побуту не має, зобов`язання щодо утримання нерухомого майна не виконує.

Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким після набрання рішенням законної сили воно є підставою для органів реєстрації для зняття ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний термін.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий:

16.10.19