Справа № 442/6528/17 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/1175/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року у справі за поданням старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Фурдиги В.О., погоджене начальником відділу ДВС, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа,-

встановила:

У вересні 2017 року старший державний виконавець Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Фурдига В.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовував тим, що на виконанні Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області знаходиться виконавче провадження № 52465474 з виконання виконавчого листа № 2-1156/2010, виданого 28.12.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1254219,01 гривень на користь ТзОВ « Кей-Колект». 03.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано боржнику, яку остання отримала 28.10.2016 року. При примусовому виконанні виконавчого провадження державним виконавцем вжито заходів щодо розшуку доходів та майна боржника, на яке можна було б звернути стягнення в користь погашення заборгованості. Згідно інформаційних довідок Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України боржник не працює, пенсію не отримує, має відкриті рахунки у банківських установах, однак залишок коштів на рахунках відсутній. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником не зареєстровано майна. На єдине майно боржника - транспортний засіб марки ВАЗ 1111, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладено арешт, який з 08.04.2016 року перебуває у розшуку та станом на 21.02.2017 року затримання транспортного засобу не відбувалось. З моменту відкриття виконавчого провадження боржником не було вжито жодних заходів щодо погашення заборгованості, тому звернувся з даним поданням до суду.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року подання задоволено.

З урахуванням ухвали від 14.09.2017 року про виправлення арифметичної помилки, обмежено тимчасово право виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянина України Державною прикордонною службою України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 .

Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_1 , вважає необґрунтованою, прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам, які мають значення для справи.

Вважає, що обставини викладені в ухвалі, тотожні змісту подання виконавця, без посилань на конкретні докази щодо ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених судовим рішення.

Суд першої інстанції не з`ясував, чи мала боржник об`єктивну можливість виконати рішення суду та свідомих діянь спрямованих на невиконання відповідних обов`язків у виконавчому провадженні.

Звертає увагу на те, що виконавче провадження № 52465474 з виконання виконавчого листа № 2-1156/2010, перебуває на виконанні в Дрогобицькому ВДВС ще з 2010 року та за цей час її позбавлено права власності на все належне їй майно, в тому числі на будинок на АДРЕСА_2 , іншого нерухомого майна у неї немає.

Покликається на те, що виконавець не надав суду повну інформацію щодо виконавчого провадження, зокрема солідарного боржника ОСОБА_2 , при цьому виконавче провадження по ОСОБА_2 виділено окремо.

Разом з цим, в рахунок солідарного погашення заборгованості на майно ОСОБА_2 , під заставу якого і був наданий кредит, накладено арешт, а саме земельну ділянку та нежитлове приміщення загальною площею 456 кв.м.

На даний час перебивається тимчасовими заробітками за межами України, з метою виживання, має психіатричні захворювання, які потребують дорогого лікування.

Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками та запрошенням на працевлаштування у Республіку Польща.

Стверджує, що встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у даному випадку суперечитиме меті та цілям виконавчого провадження, ускладнить та зробить неможливим виконання рішення суду.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року та постановити ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Представник Дрогобицького міського ВДВС ГТУЮ у Львівській області та боржник ОСОБА_1 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду заяви по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 заборгувала ТзОВ «Кей - Колект» кошти в сумі 1254219,01 грн. та ухиляється від погашення боргу, державний виконавець ужив усіх необхідних процесуальних дій щодо виконання рішення суду, відтак ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань, тому доцільно тимчасово обмежити її у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження № 52465474 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1156/2010 виданого 28.12.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованість у розмірі 1254219,01 грн. (а.с. 14, зворот).

Заява про відкриття виконавчого провадження подана стягувачем ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКСТ» 03.10.2016 року (а.с. 15).

03.10.2016 року державний виконавець Максимів О.І. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 52465474 з виконання виконавчого листа № 2-1156/2010.

Копію постанови ОСОБА_1 отримала 28.10.2016 р оку . Боржника повідомлено про негайне виконання рішення.

11.10.2016 року державний виконавець винесла постанову про арешт коштів боржника, накладено арешт на кошти ОСОБА_3 , які знаходяться на трьох рахунках, в межах суми 1379820,91 грн. Цього ж дня постанову надіслано у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 13, зворот).

Поряд з цим, за відповідями ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПАТ «УкрСиббанк» кошти для виконання постанов на рахунках відсутні (а.с. 12).

В матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 від 08.11.2016 року про надання можливості ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження та отримання завірених копій такого (а.с. 11).

06.02.2017 року боржника ОСОБА_1 викликали до державного виконавця, однак докази надіслання та отримання боржником зазначеного виклику в матеріалах справи відсутні.

Із надісланих державним виконавцем вимог та запитів встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетинала кордон 05.11.2016 року та 21.12.2016 року, за інформацією Державної фіскальної служби України у ОСОБА_1 відсутні джерела отримання доходів, пенсії не отримує, за трудовим та цивільно-правовим договорами не працює. Автомобіль ВАЗ 1111 НОМЕР_1 , який належить боржнику ОСОБА_1 , внесений в систему відео фіксації номерних знаків транспортних засобів «Відеоконтроль-Рубіж», однак такої фіксації не відбувалось (а.с. 2-8).

В подальшому, до вересня 2017 року державний виконавець не вчиняла жодних дій із примусового виконання рішення суду.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець Фурдига В.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , як боржника у праві виїзду за межі України до виконання останнім своїх зобов`язань (а.с. 1).

В поданні державний виконавець стверджував, що в межах проведених заходів примусового виконання рішення, із запитів скерованих у реєструючі органи встановлено, що боржник володіє на праві власності виключно автомобілем, який перебуває у розшуку, затримання такого не відбувалось, з часу відкриття виконавчого провадження боржник не вживала заходів щодо погашення заборгованості. Вважав, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності боржника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

Колегія суддів виходить із того, що права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження визначені статтею 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

У частині 5 статті 19 цього Закону вказано, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення , допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій , за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Поряд з цим, державний виконавець не долучив до матеріалів подання доказів отримання боржником усіх матеріалів виконавчого провадження у межах такого, як це вимагає закон.

При цьому, в матеріалах справи наявна заява боржника ОСОБА_1 щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, що свідчить про те, що боржник не переховувалася та прибула у виконавчу службу.

Колегією суддів також враховується те, що згідно виконавчого листа ОСОБА_1 є солідарним боржником ОСОБА_2 (а.с. 16).

Крім цього, до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучила висновок лікаря-спеціаліста та медичну документацію про її чергові огляди у ревматолога, невролога та кардіолога (а.с. 32-40).

Встановлено, що ОСОБА_1 має паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_3 , з 03.10.2017 року по 29.12.2017 року та з 01.03.2019 року по 31.01.2019 року мала Шенгенську та Польську візи, відповідно (а.с. 31).

Більше того, апелянт ОСОБА_1 долучила Дозвіл тип А № 8049/ 2019 на працю іноземця на території Республіки Польща, дійсний від 08.03.2019 року до 14.02.2020 року (а.с. 41).

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить переконання про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини щодо того, чи ухиляється ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду, а надані виконавцем докази цього відсутні.

За таких підстав, задовольняючи вищевказане подання, суд першої інстанції обмежився виключно встановленням факту невиконання відповідного судового рішення, не зазначив при цьому достатньої аргументації про необхідність застосування вказаного обмеження та оцінки доказів, поданих державним виконавцем, зокрема щодо того, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Зважаючи на те, що доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань виконавцем не подано, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Також, колегія суддів враховує те, що виїзд за межі України є необхідністю та пов`язаний з трудовою діяльністю ОСОБА_1 .

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Фурдига В.О. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Фурдига В.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 02 жовтня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк