Номер провадження 2/754/1258/19
Справа №754/5111/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

секретаря судового засідання: Раєвського П.А.,

представника позивача ОСОБА_8

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Кристал-16» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивач через свого представника звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач по справі є власником квартири АДРЕСА_1 . Будинок у якому проживає відповідач знаходиться на балансі ЖБК «Кристал-16», який здійснює його утримання та управління, а також його прибудинкової території, обслуговування та ремонт майна, що забезпечує функціонування будинку в цілому, забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб членів Кооперативу, членів їх сімей та мешканців будинку. Позивач належним чином виконав перед відповідачем, якає власником квартири АДРЕСА_1 своє зобов`язання щодо забезпечення останньої усім комплексом житлово-комунальних послуг, проте відповідач будучи споживачем вказаних послуг неналежним чином здійснює їх оплату. У зв`язку з вищевикладеним та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.01.2019 року, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 15150,91 грн., що є розрахованою сумою заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2016 року по 31.12.2018 року, інфляційних збитків за період з 01.07.2015 року по 24.01.2019 року (з урахуванням сум заборгованості, що виникла в різний період у межах позовної давності на момент подачі первісного позову) і трьох процентів річних за цей самий період.

Ухвалою суду від 24.04.2018 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

06.06.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач в 2015 році отримала від позивача лист про те, що у неї існує заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 5754,92 грн. Також в листі вказано, що борг по квартирі не сплачений за останні п`ять місяців, тобто з березня 2015 року. Однак, вказана сума є надуманою. Крім того, позивач повинен був звернутись до суду про примусове стягнення боргу до березня 2018 року. Строк давності сплинув у березні 2018 року. Також просила врахувати долучені до відзиву платіжні документи про сплату комунальних послуг за вказаний у позовній заяві період по квартирі №95 . У зв`язку з вищевикладеним просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Крім цього до відзиву відповідачем була долучена заява про розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання суду для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

За насідками розгляду вказаної вище заяви судом ухвалою суду від 08.06.2018 року вирішено проводити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 06.11.2018 року.

22.01.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, де вказувалось про те, що позивач не заперечує проти оплат сум за надані комунальні послуги, відповідно до квитанцій долучених відповідачем до відзиву на позовну заяву. Однак, оскільки відповідач раніше займала посаду Голови правління, то приховувала наявність у неї заборгованості за надані комунальні послуги. Лише з грудня 2014 року, коли змінилось керівництво позивача і почалися перевірки, з`явилась можливість виявити заборгованість відповідача. Прихована заборгованість була виявлена актом від 02.06.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі застосувавши строки позовної давності.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Згідно частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ЖБК «Кристал -16», який здійснює його утримання та управління, а також його прибудинкової території, обслуговування та ремонт майна, що забезпечує функціонування будинку в цілому, забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб членів Кооперативу, членів їх сімей та мешканців будинку.

З метою виконання функцій покладених на ЖБК, позивач уклав відповідні договори, а саме:

-з ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі;

-з акціонерною енергопостачальною компанією «КИІВЕНЕРГО» договір на постачання теплової енергії у гарячій воді, а на даний час діють прямі договори між постачальниками послуг та власниками квартир ЖБК «Кристал 16»;

-з ТОВ «Водоканал-сервіс» договір про обслуговування внутрішньо будинкових мереж холодного водопостачання, гарячого водопостачання, водовідведення та опалення;

-з ТОВ «Володар Роз» договір на вивезення твердих побутових відходів;

-з ТОВ «Селтик» договір на вивезення твердих побутових відходів;

-з ФОП ОСОБА_7 договір про аварійне обслуговування внутрішньо будинкових мереж холодного водопостачання, гарячого водопостачання, водовідведення, опалення та електричної енергії;

-з ПП «Експеримент» договір про обслуговування ліфтів.

Пунктом 15 Статуту ЖБК, визначено, що Житлово-будівельний кооператив здійснює експлуатацію та ремонт належного йому жилого фонду, прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу.

Плата за користування тепловою та електричною енергією, газом, водопроводом та каналізацією в будинку кооперативу проводиться по тарифам, встановленим для державного житлового фонду.

Згідно п.п. 1 п. 38 Статуту ЖБК, член житлово-будівельного кооперативу зобов`язаний вчасно вносити платежі на покриття витрат кооперативу з експлуатації, капітального ремонту житлового будинку та утримання прибудинкової території, внески до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п.п.1 п.38 Статуту ЖБК, член житлово-будівельного кооперативу зобов`язаний виконувати вимоги Статуту та рішення загальних зборів членів кооперативу.

Відповідач є членом ЖБК, а тому відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України, Житлового кодексу Української PCP, Статуту ЖБК зобов`язана своєчасно сплачувати платежі на покриття витрат на експлуатацію та ремонт будинку, прибудинкової території та плату за спожиті комунальні послуги, а також виконувати прийнятті рішення загальних зборів членів кооперативу.

Також в судовому засіданні не спростовувалось сторонами по справі, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.

Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Відповідно до положення ст.ст. 319, 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, в розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території виникає внаслідок встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону, які затверджено органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Виконавець зобов`язаний: 1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; 6) розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно Акту перевірки розрахунків за комунальні послуги по квартирі №95 за період березень 2010 року - червень 2011 року, складеного 02.06.2015 року Головою правління ЖБК «Кристал-16» ОСОБА_8 та членами комісії: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вбачається, що заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги становить 3898,17 грн.

Крім того, заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2016 року по 31.12.2017 року становить 3469,96 грн. Тобто, загальна сума заборгованості за цей період становить 7368,13 грн.

Сума інфляційних збитків, нарахованих на заборгованість за період з 01.09.2016 року по 31.12.2017 року та на несвоєчасно внесені платежі за період з 01.05.2015 року по 30.11.2017 року становить 1685,82 грн.

Сума 3% річних, нарахованих на заборгованість та несвоєчасно внесені платежі за ці самі періоди становить 422,85 грн.

Крім того, житлово-комунальні послуги надані позивачем відповідачу у період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, взагалі не оплачувались, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 5509,92 грн.

Розмір інфляційних збитків за весь час прострочення заборгованості за період з 01.03.2018 року по 28.01.2019 року становить 90,74 грн.

Розмір 3% річних за цей самий період становить 73,45 грн. Тобто, загальна сума боргу за період з 01.01.2018 року по 24.01.2019 року становить 5674,11 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Вирішуючи питання про розмір стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, суд враховує заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст.. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.. 261 ЦК України).

Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

В такому разі слід дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові за № 6-43цс17 від 22.03.2017 року.

З огляду на Акт перевірки розрахунків за комунальні послуги по квартирі №95 за період березень 2010 року - червень 2011 року, складеного 02.06.2015 року Головою правління ЖБК «Кристал-16» ОСОБА_8 та членами комісії: ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вбачається, що позивачу саме 02.06.2015 року стало відомо про порушення його прав на отримання сплати коштів на утримання будинку та прибудинкової території.

Отже, строк позовної давності за цими вимогами мав закінчитися 02.06.2018 року.

З позовом до суду позивач звернувся у квітні 2018 року, а, отже в межах цього строку, у зв`язку з чим доводи відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, а заява про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору ЖБК «Кристал-16» правомірно пред`явлено вимоги до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми заборгованості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

В порядку ст. 141 ЦПК України, ураховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 253, 256, 257, 262, 322, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Кристал-16» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Кристал-16» суму заборгованості з інфляційними втратами та 3 % річних в розмірі 15150,91 грн. та судові витрати по справі 1762,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 09.10.2019 року.

Суддя: Н.Г. Таран