Справа №2/359/732/2019
Провадження №359/7593/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарях Гомолі О.А., Шляхетко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 30.04.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2017 року такий шлюб було розірвано. Від цього шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно регулярної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 повністю підтримали позовну заяву та наполягали на її задоволенні. Крім того, представник позивача пояснив, що дитина дійсно проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. В свою чергу батько дитини забирає дочку до себе 1 раз на тиждень у вихідні дні, однак жодних грошових коштів він на утримання дитини добровільно не надає та жодних необхідних речей їй не купує.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечували та в обґрунтування таких заперечень пояснили, що 20.02.2017 року між ним та позивачем було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №56. За умовами цього правочину встановлено спільну рівноцінну опіку над дитиною та однакову участь в її утриманні (50/50). Натомість дитина проживає з батьком, який матеріально утримує дочку більше ніж на 50%, забезпечує її належним харчуванням, сезонними речами та товарами повсякденного вжитку. Тому вони вважають, що позов є надуманим та безпідставним і просять відмовити у його задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2017 року (а.с.4).

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_5 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 вересня 2015 року, виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.3)

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 показала, що дочка проживає разом з нею. Однак батько дійсно забирає дитину у вихідні дні та інколи привозить її в понеділок. У випадку відсутності її в Україні він також і в будні дні може повести ОСОБА_5 до лікаря. Однак додаткові витрати відповідач не несе. За весь час ОСОБА_3 придбав для дитини 3 кофти та 2 пари кросівок. 27.06.2018 року вона була відсутня в Україні, тому дитина знаходилась з батьком.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що дитина проживає з матір`ю, однак він приймає участь у вихованні та утриманні дочки. Свідок зазначив, що 15 днів на місяць, коли він не працює, дитина знаходиться з ним та проживає в АДРЕСА_1 . Літні речі дитини знаходяться у нього, а зимові у матері.

Ретельний аналіз показів свідків свідчить про те, що дочка сторін ОСОБА_5 дійсно проживає з матір`ю, окремо від свого батька ОСОБА_3 , що і підтвердив сам відповідач. Крім того, такий факт підтверджується копією акту обстеження умов проживання громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.12.2018 року (а.с.114), з якого вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю у АДРЕСА_2 (наймане житло).

Крім того, вищенаведені докази в їх сукупності спростовують відомості, вказані в акті обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 27.06.2018 року (а.с.25), з якого вбачається, що ОСОБА_5 проживає з батьком.

Таким чином, ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття, враховуючи, що відповідач проживає окремо від дитини.

Сам факт укладення між сторонами договору про визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні від 20 лютого 2017 року, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №56, не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття та не позбавляє його права приймати участь у додаткових витратах на дитину. До того ж, окремий договір про сплату аліментів в порядку ст.189 СК України між батьками не укладався, а цей правочин взагалі не містить умов щодо розміру аліментів та строків їх виплати.

Дійсно, в матеріалах цивільної справи містяться копії квитанцій про купівлю ліків, різноманітних продуктів харчування, цигарок, дитячих іграшок та одягу (а.с.38-62), однак такі письмові докази не можуть вказувати на те, що ці товари призначались саме для дочки сторін та були оплачені безпосередньо ОСОБА_3 .

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням обставин встановлених під час судового розгляду справи та вимог

ст. 182-184 СК України суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі.

Необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 768,40 грн.

У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280, 284, 353, 430 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2019 року.

Суддя С.С. Чирка