БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/535/19
№ провадження 2-о/356/25/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2019 року Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Лялик Р. М.

при секретарі Настич Н. А.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Березанська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Березанська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Березанської державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, проте йому було відмовлено по причині недоведення факту прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. За таких обставин, заявник просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 .

Заявник в судовому засіданні 12.09.2019 року подану заяву підтримав у повному обсязі з підстав, в ній наведених, просив задовольнити, в судове засідання 18.10.2019 року не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.33). Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 223, ч. 3 ст. 294 ЦПК України суд вважає за можливе слухати справу за його відсутності.

Представник заявника в судовому засіданні 12.09.2019 року підтримав позицію заявника, просив задовольнити заяву з наведених в ній підстав, в судове засідання 18.10.2019 року не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, 17.10.2019 року через канцелярію суду направив заяву, в якій просив розгляд справи 18.10.2019 року проводити за його відсутності (а.с.33,43).

Заінтересована особа в судове засідання на розгляд справи не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином в розумінні ст. 128 ЦПК України, 29.08.2019 року через канцелярію суду подала заяви, в яких просила здійснювати розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.16,25,27,36-38).

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України.

Крім того, за клопотанням заявника в судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що є сусідом заявника, який проживав по АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю та доглядав її до смерті.

Свідок ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні, повідомив, що заявник є його племінником, який проживав по АДРЕСА_1 разом з матір`ю, яка померла.

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, беручи до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області 28.05.2008 року, актовий запис в Книзі реєстрації смертей № 11 (а.с.6).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений заступником голови виконкому Березанської міської Ради народних депутатів Баришівського району Київської області Кохан М. М. 25.12.1990 року та зареєстрований в реєстрі за № 414, яким належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповідала своєму сину ОСОБА_1 (а.с.7).

У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 57574512 від 17.09.2019 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася (а.с.39-40).

Листом завідувача Березанської міської державної нотаріальної контори Тищенко Н. В. від 22.03.2017 року за вих. № 158/01-16, ОСОБА_1 було роз`яснено порядок звернення за оформленням спадщини, вказано на пропуск шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори разом із заявою про прийняття спадщини, а також відсутність документів, які б свідчили про те, що останній проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (а.с.12).

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданого 22.03.2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області 28.05.2008 року, актовий запис № 151, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.5).

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 11.09.2019 року, яке за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 12.10.2018 року, встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Березань ОСОБА_3 була рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-9).

Згідно Актів обстеження житлово-побутових умов № 388 від 06.03.2017 року та № 1933 від 23.07.2019 року, складених депутатом Березанської міської ради Київської області ОСОБА_9 Т. ОСОБА_10 , ОСОБА_1 від народження і до теперішнього часу постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і на момент смерті власника будинку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, чим фактично вступив у володіння спадковим майном, що належало померлій (а.с.10,11).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до роз`яснень, що містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Так, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, як гарантовано ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає місце перебування як адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання як житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання особи за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах від 04.07.2018 року у справі № 404/2163/16-ц, від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається з матеріалів справи, від встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залежить виникнення його спадкових прав на отримання спадщини після смерті матері в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а також можливість їхньої подальшої реалізації, відтак, встановлення даного юридичного факту має правове значення для нього.

Враховуючи вказане, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що факт проживання заявника разом зі спадкодавцем на момент її смерті знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, відтак, заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 4-5, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Березанська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик