Справа № 299/1847/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Фазикош Г.В.

з участю секретаря: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2019 року, ухваленого суддею Левко Т.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановив :

У червні 2017 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 21 травня 1999 року ОСОБА_1 (позивачці) було передано у власність житлову квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Дане свідоцтво видане на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА № 253 від 21 травня 1999 року зареєстроване Виноградівським РБТІ на підставі реєстрового запису в реєстрову книгу №18 за реєстровим № 4370 від 21 травня 1999 року. 15.09.2007 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , внаслідок чого на підставі свідоцтва про укладення шлюбу в Чеській Республіці змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

У вказаній квартирі проживали чужі особи і вона звернулася до прокуратури з метою порушення кримінальної справи за незаконне привласнення квартири, що на праві приватної власності належить позивачці.

Постановою Виноградівського районного суду по кримінальній справі від 27 червня 2014 року № 703/2240/12 працівника Виноградівського РБТІ ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, що передбачений ст. 367 ч.2 КК України, та звільнено її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.2 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності, а кримінальне провадження вирішено закрити.

30.05.2017 року позивач та її представник ознайомилися з даною кримінальною справою та з матеріалами технічної інвентаризації у Виноградівському РБТІ і встановили наступне.

На підставі підробленого акта №3 прийому-передачі залишкових матеріальних цінностей /будівель/ КСГП «8-ме березня» від 26 червня 2000 року нібито вирішено передати ФГ «Колос» спірну квартиру АДРЕСА_1 . Така фіктивна передача відображена також у підробленій виписці з протоколу №7 від 30 грудня 1998 року.

На підставі підроблених документів, перебуваючи у злочинній схемі - працівниця БТІ ОСОБА_7 підготувала висновок про можливість реєстрації та визнання права власності на нерухоме майно від 20.12.2004 року за № 513, від імені директора Виноградівського районного бюро технічної інвентаризації ОСОБА_9 , до якого внесла невірні відомості про можливість реєстрації та визнання права власності на нерухоме майно, а саме про те, що право власності на квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_1 може бути визнаним за ФГ «Колос» на підставі протоколу уповноважених зборів КСГП «8 Березня» №7 від 30 грудня 1998 р., після чого, вказаний висновок подала ОСОБА_10 на підпис і, після підписання останнім, разом з підготовленим проектом розпорядження, ОСОБА_7 подала до Виноградівської райдержадміністрації.

20.12.2004 року, головою Виноградівської райдержадміністрації, видано розпорядження № 467 «Про визнання права власності на будівлі», згідно якого право власності на приміщення АДРЕСА_3 , визнано за фермерським господарством «Колос».

В подальшому, після незаконної реєстрації квартири позивачки на ім`я ФГ «Колос», такі на підставі Договору дарування квартири від 27 грудня 2004 року відчужують спірну квартиру ОСОБА_11

ОСОБА_11 в свою чергу на підставі Договору дарування квартири від 25 січня 2005 року дарує спірну квартиру ОСОБА_12

ОСОБА_12 в свою чергу на підставі Договору купівлі-продажу від 14 грудня 2005 року відчужує спірну квартиру ОСОБА_3 , відповідачці по справі.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.05.2017 року № 88361223 до цих пір зареєстрована за ОСОБА_3 Реєстраційний номер майна: 9281457, вартість майна 21677 грн., номер запису в книзі 19 № 4877.

Позивачка та її представник вважають, що акт №3 прийому передачі від 26.06.2000 року, виписка з протоколу №7 від 30.12.1998 року, договори дарування від 27.12.2004 року та від 25 січня 2005 року та договір купівлі-продажу від 14.12.2005 року є незаконними, а спірне майно вибуло із законного володіння позивачки не із-за її волі.

Згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі спірна квартира зареєстрована районним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 в цілому за реєстраційним номером № 4370. Власником в цілому спірної квартири являється саме позивачка ОСОБА_1 . За таких обставин, спірна квартира не могла бути переданою ФГ «Колос», в подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , оскільки належала ОСОБА_1

Жодного волевиявлення щодо розпорядження вказаною нерухомістю позивачкою здійснено не було, тому таке вибуло з її власності без волі власника майна.

Відповідачка набула право власності на спірну квартиру в особи, яка не мала права його відчужувати та поза волею власника.

З врахуванням наведеного позивач просила витребувати з чужого незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3 ; визнати за позивачем ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1 ) право власності в цілому на житлову квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 площа 36,4 м.кв., житлова площа 18,6 м.кв.); судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Виноградівського районного суду від 25 лютого 2019 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції неправильно відмовив у заявленому позову з двох взаємовиключних підстав: у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та у зв`язку з спливом строків позовної давності; суд не врахував, що позивачка набула спірну квартиру на законних підставах, її право власності не було оспорене, скасоване чи визнано недійсним, а тому вона не могла бути передана ФГ «Колос», в подальшому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 ; суд неправильно встановив, що позивачка пропустила строки позовної давності, оскільки про порушення свого права позивач довідалася під час проголошення Виноградівським райсудом постанови від 27.06.2014 року по кримінальному провадженню за її зверненням щодо позбавлення її права власності на квартиру і в межах трьох річного строку позовної давності звернулася до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та пропущення позивачем строків позовної давності.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 21 травня 1999 року позивачу ОСОБА_1 передано у власність житлову квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Дане свідоцтво видане на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА № 253 від 21 травня 1999 року, зареєстроване Виноградівським РБТІ на підставі реєстрового запису в реєстрову книгу №18 за реєстровим № 4370 від 21 травня 1999 року.

15.09.2007 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , внаслідок чого на підставі свідоцтва про укладення шлюбу в Чеській Республіці змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

20.12.2004 року головою Виноградівської РДА видано розпорядження № 467 «Про визнання права власності на будівлі», згідно якого право власності на приміщення АДРЕСА_3 визнано за ФГ «Колос».

На підставі вказаного розпорядження голови Виноградівської РДА на спірну квартиру видано друге свідоцтво про право особистої власності ФГ «Колос», яке зареєстроване у Виноградівському бюро технічної інвентаризації 23.12.2004 року на підставі витягу № 6000936 про реєстрацію права власності на нерухоме майно в книзі реєстрації №1-ф , запис №111.

В подальшому на підставі Договору дарування квартири від 27 грудня 2004 року ФГ «Колос» відчужило спірну квартиру ОСОБА_11 , яка на підставі Договору дарування квартири від 25 січня 2005 року подарувала спірну квартиру ОСОБА_12

ОСОБА_12 на підставі Договору купівлі-продажу від 14 грудня 2005 року продав спірну квартиру відповідачу ОСОБА_3

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.05.2017 року № 88361223 спірна житлова квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована за відповідачем ОСОБА_3 , реєстраційний номер майна: 9281457, вартість майна 21677 грн., номер запису в книзі 19 № 4877.

Постановою Виноградівського районного суду по кримінальній справі від 27 червня 2014 року № 703/2240/12 працівника Виноградівського РБТІ ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності та закрито кримінальне провадження.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_7 , працюючи на посаді інженера-реєстратора КП "Виноградівське бюро технічної інвентаризації", в період грудня 2004 року, не дотримуючись вимог ст.ст. 9,15,19, 24, 26, 30, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року, п. п. 3.1, 3.2, З.З., 3.6 Тимчасового положення "Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року за № 6/5 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, неперевіривши факт наявності реєстрового запису про право приватної власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 , підготувала невірний висновок про можливість реєстрації та визнання права власності на нерухоме майно від 20.12.2004 року, за № 513, який пізніше подала до Виноградівської РДА і на підставі якого видано розпорядження № 467 "Про визнання права власності на будівлі", прийняла неправомірне рішення про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру фермерським господарством «Колос», внаслідок чого право власності на приміщення квартири АДРЕСА_3 , незаконно визнано за фермерським господарством "Колос", а ОСОБА_1 позбавлено права власності на квартиру, чим спричинено тяжкі наслідки, у вигляді матеріальної шкоди - вартості вищевказаної квартири, яка станом на 23.12.2004 року, згідно довідки Закарпатської торгово-промислової плати складала 19 292 грн.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином даною постановою встановлено, що за ФГ «Колос» незаконно оформлено право власності на спірну квартиру, і ФГ «Колос», відповідно до ч.1ст. 317, ч.1 ст.717 ЦК України, не мало право відчужувати спірну квартиру, оскільки правом на розпорядження майном наділений виключного власник майна.

Спірна квартира на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 21 травня 1999 року, її право власності не було оспорене, скасоване чи визнано недійсним. Оскільки, жодного волевиявлення щодо розпорядження даним майном позивач ОСОБА_1 не здійснювала, то таке майно вибуло з її власності поза її волею як власника майна.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічні положення закріплені в ч.1 ст.321 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Вищенаведеними матеріалами справи доведено, що відповідач набула право власності на спірну квартиру в особи, яка не мала прав його відчужувати та поза волею власника - позивача ОСОБА_1 , а тому дане майно підлягає витребуванню від добросовісного набувача (відповідача) на користь позивача.

Порушене право власності позивача на спірну квартиру підлягає захисту.

Відповідач ОСОБА_3 в суді першої інстанції заявила суду про застосування строку позовної давності з посиланням на те, що з часу видачі позивачу ОСОБА_1 свідоцтва про право власності з 1999 року вона не проживала в квартирі, нею не користувалась і не цікавилась, а зміст заяви прокурору Виноградівського району від 31.08.2011 року свідчить, що на момент цього звернення їй було відомо про існування нового власника в якого є правовстановлюючий документ на квартиру.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(ст.257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів кримінальної справи №703/2240/12 вбачається, що позивач ОСОБА_1 31.08.2011 року звернулася з письмовою заявою до прокурора Виноградівського району в якій просила розібратися щодо втрати належної їй квартири, яку вона не продавала, де проживають інші люди і навіть є свідоцтво на квартиру. (а.с.7 т.1 крим. справи).

Кримінальне провадження у даній справі завершено 27.06.2014 року винесенням постанови про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України в зв`язку з закінченням строку давності та закриттям кримінального провадження.

Саме з дня завершення кримінального провадження в даній справі у позивача починається перебіг позовної давності, а не з моменту її звернення в прокуратуру в 2011 року, оскільки зміст звернення свідчить, що позивачу на момент звернення в прокуратуру не було відомо яким чином мало місце заволодіння її квартирою та особу, яка заволоділа її майном. Факти і обставини, за яких позивач була позбавлена права власності на квартиру, встановлювалися органом досудового слідства та судом у вказаному кримінальному провадженні, яке завершене 27.06.2014 року.

З позовом до суду позивач звернулася 23.06.2017 року, тобто в межах встановленого законом трьохрічного строку, а тому строки позовної давності позивачем не пропущено.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки та дійшов неправильних висновків про відмову у позові одночасно за його недоведеністю та у зв`язку з спливом строків позовної давності, і безпідставно відмовив у заявленому позові.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу позову позивачем сплачено 640 грн. судового збору, а за подачу апеляційної скарги - 960 грн. Загальний розмір судових витрат понесених позивачем становить 1600 грн. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 141, 374, 376, 382 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2019 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Витребувати на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 ;

Визнати за позивачем ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1 ) право власності в цілому на житлову квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 площа 36,4 м.кв., житлова площа 18,6 м.кв.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий:

Судді: