ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1153/19

Головуючий у першій інстанції - Кутовий Ю. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1244/19

Чернігівський апеляційний суд у складі :

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

заявник: начальник Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Левченко Максим Олександрович,

боржник: ОСОБА_1 ,

стягувач: АТ «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2019 року у справі за поданням начальника Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Левченка Максима Олександровича про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,

місце ухвалення рішення суду - м. Корюківка,

дата складання повного тексту судового рішення - 31 липня 2019 року.

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року начальник Корюківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Левченко М.О. звернувся з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань по виконавчому листу № 2-245/11 від 13серпня 2010 року.

Подання мотивоване тим, що у провадженні зазначеного відділу ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 27018 доларів США заборгованості за кредитним договором. З часу відкриття виконавчого провадження боржником рішення суду не виконано, щодо боржника вживаються заходи примусового виконання, що, на думку державного виконавця, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2019 року у задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника відділу ДВС, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Скаржник погоджується із доводами начальника Корюківського районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Чернігівській області про те, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від виконання судового рішення, не дотримуючись вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження, та указує, що боржник не надав жодних доказів чи обґрунтувань причин невиконання ним судового рішення, не завертався до суду із заявою про розстрочку/відстрочку виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважаючи, що апеляційна скарга є необґрунтованою, судом у повній мірі встановлені та досліджені обставини справи, їм надана правильна правова оцінка. Зазначає, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у своєму поданні, проте в даному випадку відсутні будь-які документи, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язань та наявності умислу на вчинення таких дій чи бездіяльності. Зі змісту подання неможливо встановити підстави, за якими можна стверджувати, що він злісно ухиляється від зобов`язань. ОСОБА_1 зазначає, що єдиним його доходом є пенсія, з якої щомісячно здійснюються відрахування в рахунок погашення заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль», а у поданні державний виконавець не зазначив суму, стягнуту з боржника на виконання рішення, та суму заборгованості на день звернення з поданням. Жодні докази вчинення ним дій, що свідчать про бажання ухилитися від виконання зобов`язання, в матеріалах справи відсутні.

Вислухавши суддю-доповідача, представника боржника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні подання начальника Корюківського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у боржника майна та офіційних джерел доходу не може бути визнано як беззаперечний доказ ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, а додані до подання матеріали не свідчать про навмисне невиконання ОСОБА_1 рішення суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору та відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

По справі встановлено, що на виконанні у Корюківському районному відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист №2-245/10, виданий Корюківським районним судом Чернігівської області 13.08.2010, за яким постановою начальника відділу 23.01.2015 відкрито виконавче провадження (а.с.3, 4).

В ході виконання рішення суду державним виконавцем звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 (а.с. 8) та направлено відповідну постанову для виконання до Корюківського ОУ ПФУ.

Як свідчать додані до подання матеріали виконавчого провадження, боржник земельної ділянки у власності не має. (а.с. 6). Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику на прав власності належить квартира АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 9).

Статтею 441 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 та частиною 2 статті 6 вказаного Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналіз указаних норм прав дає підстави для висновку про те, що законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути ухилення боржника від виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи). При цьому, доказуванню підлягають не тільки факти ухилення боржника від виконання рішення суду, а і вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду.

Судом першої інстанції при вирішенні питання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон були враховані як зміст подання державного виконавця, так і матеріали справи, які не містять в собі доказів ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх боргових зобов`язань.

Державним виконавцем не надано даних про наявну на день звернення до суду суму заборгованості ОСОБА_1 перед банком, ураховуючи те, що матеріали подання свідчать про утримання з його пенсії щомісячно коштів на погашення наявного боргу.

Мотиви подання державного виконавця та доданих до нього матеріалів не дозволяють встановити, які саме обставини та факти свідчать про ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань. При цьому, у боржника наявне майно, яке перебуває в іпотеці банку та на яке може бути звернуто стягнення з метою виконання судового рішення після скасування відповідного мораторію. Отже, саме по собі невиконання судового рішення не може бути тією підставою, яка свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Відтак, висновок суду першої інстанції відсутність доказів на підтвердження доводів подання про ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, підтверджено матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги про невиконання ОСОБА_1 судового рішення указаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безґрунтовними, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання начальника Корюківського районного відділу ДВС про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань є законною.

Розглядаючи справу відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Доводи апеляційної скарги обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення, а ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 3 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: