Справа № 215/3713/19
2-з/215/30/19
У Х В А Л А

10 жовтня 2019 року Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленко М.І. розглянув заяву ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , Ібадової ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Донченко Вікторія Леонідівна, місцезнаходження: АДРЕСА_5 Дніпропетровська область, м. Кривий АДРЕСА_6 вул. Мусоргського, 21/1, про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про забезпечення позову, та просить суд накласти арешт на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 "а"), що належить на праві власності Ібадовій ОСОБА_5 , та заборонити відчуження вказаної нежитлової будівлі.

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Ібадової ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Донченко В.Л. про визнання недійсним одностороннього правочину згоди подружжя на вчинення іншим з подружжя правочину, визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд вважає, що дійсно наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову. Але суд вважає, що достатнім буде застосовання заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, оскільки предметом спору у суді є визнання недійсним одностороннього правочину згоди подружжя на вчинення іншим з подружжя правочину. Таким чином, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково, а саме: заборонити відчуження нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 "а"), що належить на праві власності Ібадовій ОСОБА_5 .

На підставі п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ібадової ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Донченко Вікторія Леонідівна, про забезпечення позову, - задовольнити частково.

Заборонити відчуження нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 "а"), що належить на праві власності Ібадовій ОСОБА_5 .

В частині накладання арешту на житлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 "а"), що належить на праві власності Ібадовій ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвалу складено та підписано суддею 10.10.2019 року.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: