Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 403/185/18-ц

провадження № 61-4393св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина Степу»,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

заінтересовані особи: ОСОБА_1 , фермерське господарство «Абара Геннадій Анатолійович»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Устинівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2018 року у складі судді Атаманової С. Ю. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 січня 2019 року у складі колегії суддів: Кіселика С. А., Дьомич Л. М., Єгорової С. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина Степу» (далі - ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу») звернулося до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - Устинівський РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області) та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , фермерське господарство «Абара Г. А.» (далі - ФГ «Абара Г. А.»).

Скарга мотивована тим, що у провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області на розгляді перебуває справа за позовом ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» до ОСОБА_1 , ФГ «Абара Г. А.» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання поновленим договору оренди землі.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року у зазначеній справі у порядку забезпечення позову заборонено суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 6,9753 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 10 грудня 2001 року.

29 серпня 2018 року ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» звернулося до Устинівського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області із заявою про примусове виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року про забезпечення позову. Проте 14 вересня 2018 року державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з підстав, що у вищевказаному судовому рішенні про забезпечення позову визначено боржниками державних реєстраторів, але не зазначено відомості про їх найменування, місцезнаходження, чітко не визначено особу боржника, що унеможливлює виконання цього судового рішення.

ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» вважало, що такі дії державного виконавця є неправомірними, оскільки ухвала Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року про забезпечення позову відповідає вимогам, що пред`являються до виконавчого документа, встановленим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», тому останній на підставі положень закону зобов`язаний здійснити реєстрацію обтяження спірного майна у процесі забезпечення позову.

З урахуванням викладеного ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу», уточнивши вимоги, просило суд визнати дії державного виконавця Устинівського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області щодо повернення стягувачу без прийняття до виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області про забезпечення позову від 14 червня 2018 року неправомірними; скасувати повідомлення державного виконавця від 14 вересня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язати державного виконавця виконати ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2018 року скаргу ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Устинівського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Басая О. В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 14 вересня 2018 року № 3663 по примусовому виконаню ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року про забезпечення позову у цивільній справі № 403/185/18 за позовом ТОВ «Агрофірма «Перлина степу» до ОСОБА_1 та ФГ «Абара Г. А.» про визнання договору оренди землі недійсним та визнання поновленим договору оренди землі.

Скасовано винесене державним виконавцем Басай О. В. повідомлення від 14 вересня 2018 року № 3663 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язано державного виконавця Басая О. В. виконати ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року про забезпечення позову у цивільній справі № 403/185/18 на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження» та резолютивною частиною ухвали суду від 14 червня 2018 року.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, відсутні.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що унаслідок неправомірних дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документу заявнику без прийняття його до виконання, хоча він відповідав положенням Закону України «Про виконавче провадження», порушено права ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» на примусове виконання судового рішення про забезпечення позову. Отже, такі дії підлягають визнанню неправомірними, а державного виконавця слід зобов`язати прийняти до виконання спірний виконавчий документ.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 28 січня 2019 року апеляційну скаргу Устинівського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області залишено без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що державним виконавцем при поверненні виконавчого документа ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» без прийняття його до виконання було порушено положення статей 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки спірна ухвала суду про забезпечення позову за формою і змістом відповідала вимогам до виконавчого документа, встановленим положеннями статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, державним виконавцем не було вжито передбачених законодавством дій, направлених на примусове виконання судового рішення про забезпечення позову, чим порушено право ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року Устинівський РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року касаційне провадження у справі відкрито та витребувано цивільну справу № 403/185/18-ц з Устинівського районного суду Кіровоградської області.

Клопотання Устинівського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про зупинення дії оскаржуваних судових рішень задоволено.

Зупинено дію ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2018 року та постанови Кропивницького апеляційного суду

від 28 січня 2019 року до закінчення касаційного провадження.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2019 рокусправу за скаргою ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» про визнання неправомірними дій державного виконавця Устинівський РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ФГ «Абара Г. А.», призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що зазначення в ухвалі Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року про забезпечення позову боржниками відповідачів у справі суперечить статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 , ФГ «Абара Г. А.» не є зобов`язаними особами у розумінні цього судового рішення, оскільки обов`язок щодо його виконання фактично покладено на суб`єктів державної реєстрації прав, яким заборонено вчиняти реєстраційні дії відносно відповідної земельної ділянки, а, отже, такі обставини свідчать про те, що чітко не визначено особу боржника.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2019 року ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладається обов`язок вживати заходи для захисту інтересів стягувача, проте ним неправомірно було повернуто ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» судове рішення про забезпечення позову, яке відповідало за формою і змістом вимогам до виконавчого документа.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» до до ОСОБА_1 , ФГ «Абара Г. А.» про визнання недійсним договору оренди землі та визнання поновленим договору оренди землі.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року у порядку забезпечення позову заборонено суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 6,9753 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степанівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 10 грудня 2001 року Степанівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області.

29 серпня 2018 року представником ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» подано до Устинівського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області письмову заяву про прийняття до примусового виконання ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року про забезпечення позову (а. с. 44-45).

18 вересня 2018 року товариством від державного виконавця було отримано повідомлення від 14 вересня 2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено про те, що: 1) однією з вимог до виконавчого документа, передбаченою пунктом 3 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», є повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи, однак в ухвалі заходи примусового виконання рішення необхідно застосувати до суб`єктів державної реєстрації прав, оскільки боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення; 2) відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину рішення, про що складає відповідний акт, а тому у випадку відкриття виконавчого провадження, державний виконавець буде позбавлений можливості довести до відома боржника резолютивну частину рішення, так як чітко не визначено особу, якій необхідно довести текст рішення, що унеможливлює його виконання; 3) відповідно до резолютивної частини ухвали відповідачами зазначені ОСОБА_1 та ФГ «Абара Г. А.», що суперечить вимогам частини другої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним, але у даному випадку рішення ухвалено проти кількох відповідачів (а.с. 23-25).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Устинівського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень судів та інших органів здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частинами першою, третьою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У пункті 3 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі, зокрема, зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин другої - четвертої статті 6Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщовиконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Також у абзаці 2 пункту 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги до виконавчого документа, визначені у Законі України «Про виконавче провадження», є єдиними. Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте їх звуження не допускається.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Проте ФГ «Абара Г. А.» та ОСОБА_1 не є зобов`язаними особами в розумінні ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року про забезпечення позову, оскільки обов`язок щодо виконання цієї ухвали покладено на суб`єктів державної реєстрації прав, яким заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо визначеної земельної ділянки.

Тобто, судове рішення має бути виконано зобов`язаною особою, а згідно з ухвалою суду такою зобов`язаною особою є державний реєстратор, і в ухвалі суду не зазначено, що саме має виконати державний виконавець.

При цьому в ухвалі Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2018 року не визначено особу боржника, що унеможливлює виконання цього судового рішення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 403/153/18-ц (провадження № 61-48925св18).

Таким чином, суди у достатньому обсязі не визначилися з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, тому дійшли помилкового висновку про задоволення скарги.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ураховуючи задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень, беручи до уваги вимоги статті 141 ЦПК України, з ТОВ «Агрофірма «Перлина Степу» на користь Устинівського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 762,00 грн та за подання касаційної скарги, у розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Устинівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області задовольнити.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2018 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 січня 2019 рокускасувати.

У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина Степу» про визнання неправомірними дій державного виконавця Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та зобов`язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , фермерське господарства «Абара Геннадій Анатолійович», відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Перлина Степу» на користь Устинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги 1 762,00 грн (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн) та за подання касаційної скарги 1 921,00 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець