ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/240/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 304090000 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У лютому місяці 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 був укладений договір №-019580 від 07.07.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному виді шляхом реєстрації відповідача на відповідному сайті і виконання ним відповідних дій, які свідчать про укладення договору.

ТОВ «Фінансова компанія є гроші» свої зобов`язання за вказаними умовами договору виконав та надав відповідачу суму коштів, яка була обумовлена сторонами договору, однак відповідач в порушення умов договору належним чином свої зобов`язання не виконує, а тому у неї виникла заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 15022,60 грн., яка складається з наступного: 3300,00 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту; 3174,60 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 8548,00 грн. заборгованість за пенею.

У подальшому між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» було укладено договір факторингу № 0111/2 відповідно до якого позивач набув прав кредитора за вказаним вище кредитним договором, про що письмово було повідомлено відповідача по справі.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.06.2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив», заборгованість за договором № -019580 від 07.07.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 15022 грн. 60 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином була ознайомлена із умовами отримання кредиту, порядком його користування та термінами сплати як тіла кредиту так і процентів за його користування, про що свідчить її електронний цифровий підпис на договорі. Однак, належним чином відповідач не виконує умови кредитного договору в наслідок чого утворилася заборгованість, яка підтверджується обґрунтованими доказами наданими позивачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.06.2019 р. та винести нову постанову, якою позов ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 3603,60 грн., яка складається з наступного: 3300,00 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту, 303,60 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, у задоволенні решти суми позовних вимог відмовити. Стягнути з позивача понесені нею судові витрати.

Апеляційні вимоги мотивовані тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, а саме в частині стягнення процентів за користування позикою за період з 07.07.2018 р. по 01.11.2018 р. та стягнення пені в розмірі 8548,00 грн., оскільки пеня нараховано всупереч положенню ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та значно завищена, при цьому посилається на правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року справа №444/9519/12.

У відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» Маловічко А.М. просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.06.2019 р. без змін, вказуючи при цьому на безпідставність посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору №-019580 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 07 липня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» надало ОСОБА_1 позику в розмірі 3300,00 грн., сума процентів за користування позикою складає 303,60 грн. за 31 день, проценти за користування позикою становлять 1% за кожний день користування позикою, що становить 365 процентів річних. Дата надання позики - 07 липня 2018 року. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 годин 06 серпня 2018 року включно (а.с.12-18).

На підставі цього договору платіжним дорученням від 07 липня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» на картковий рахунок відповідача було перераховано суму позики в розмірі 3300,00 грн., що підтверджується листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.07.2018 року №4121 (а.с.24).

Вказана сума коштів була зарахована 07.07.2018 року на картковий рахунок відповідача, що підтверджується повідомленням про проведенням видачу займу (а.с.25).

Жодних дій, щодо відмови чи повернення отриманих коштів відповідач не вчинила.

За наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведення факту надання відповідачу позики на вказану суму.

При цьому, вирішуючи спір, суд обгрунтовано застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про електронну комерцію».

Судом також встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ "Фінансова компанія "Преміум актив" було укладено договір від 01.11.2018 року про надання фінансових послуг факторингу № 0111/2, за яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором №-019580 від 07.07.2018 року, що був укладений між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем, і ТОВ "Фінансова компанія "Преміум актив" набуло права вимоги за вказаним договором.

Заборгованість відповідача станом на 01.11.2018 р. згідно з розрахунками позивача становить 15022,60 гривень, із яких: 3300,00 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту, 3174,60 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 8548,00 грн. - заборгованість за пенею.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 договору від 07 липня 2018 року, зокрема в п. 5.4, був встановлений термін повернення позики і в тому числі процентів не пізніше 06 серпня 2018 року включно.

Право грошової вимоги до позивача перейшло 07.08.2018 року. Після переходу прав грошової вимоги заборгованості фактор має право нараховувати, як новий кредитор, проценти, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі відносно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому.

Таким чином, право нараховувати проценти та пеню за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування - 06.08.2018 р., а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 07.08.2018 р. по 01.11.2018 р., а також обумовлену в договорі неустойки є необґрунтованою.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06.08.2018 року сума боргу за згаданим договором становить 3603,60 грн., з яких 3300,00 грн. - тіло кредиту, 303,60 грн. - відсотки за користування кредитними коштами (а.с.20-23).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум актив" підлягає до стягнення заборгованість за договором позики в сумі 3603,00 грн., а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

До суду першої інстанції позивачем за подання позовної заяви сплачено 1921,00 грн. судового збору, відповідачем за подання апеляційної скарги - 2881,50 грн.

Розмір задоволених вимог становить 24 % (3603,60 грн. х 100% : 15022,60 грн.).

Оскільки, позов підлягає задоволенню на 24 % то з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви 461,04 грн. (1921 грн. х 24%:100%).

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю, то з позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» необхідно стягнути на її користь сплачений нею судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2420,46 грн. (2881,50 грн. - 461,04 грн.).

Колегія суддів звертає увагу, що при виготовленні апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_1 була допущена описка в її прохальній частині, а саме зазначено, про скасування рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.01.2018 р., однак зазначена описка не впливає на порядок перегляду оскаржуваного рішення в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» заборгованість за договором №-019580 від 07.07.2018 року про надання позики в розмірі 3603 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» 461 грн. 04 коп. понесених судових витрат.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» на користь ОСОБА_1 2420 грн. 46 коп. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: