Ухвала

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 734/4136/15-ц

провадження № 61-36026св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Остерський промкомбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 травня 2016 року в складі судді Анохіна А. М. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року в складі колегії суддів: Губар В. С., Висоцької Н. В., Харечко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Остерський промкомбінат» (далі - ТОВ «Остерський промкомбінат») про стягнення заборгованості по заробітній платі за час щорічної відпустки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з 01 січня 2013 року по 01 вересня 2015 року вона працювала у ТОВ «Остерський промкомбінат» на посаді сортувальника. 01 вересня 2015 року вона звільнена за власним бажанням. За весь період роботи вона мала право на основні щорічні відпустки загальною тривалістю 58 днів та 30 днів щорічної додаткової відпустки, оскільки має двох неповнолітніх дітей. Заробітна плата в період роботи та грошова компенсація при звільненні за час щорічних основних та додаткових відпусток відповідачем їй не виплачена.

Враховуючи наведене, з урахуванням збільшення позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку в сумі 9 646,00 грн, заборгованість по заробітній платі за дні основних щорічних відпусток за період із 01 січня 2013 року по 01 вересня 2015 року, невиплачену відповідачем станом на день звільнення - 66 календарних днів в сумі 3 037,98 грн, заборгованість по заробітній платі за дні основних щорічних відпусток по день фактичного розрахунку за період із 01 вересня 2015 року по 04 квітня 2016 року в сумі 644,42 грн, заборгованість по заробітній платі за дні додаткових відпусток за період із 01 січня 2013 року по 01 вересня 2015 року , невиплачену відповідачем станом на день звільнення - 51 календарний день, в сумі 2 347,53 грн, а також витрати понесені на юридичні послуги, у зв`язку з поданням позовної заяви в сумі 2 939,76 грн.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів звернення до відповідача із заявою про надання їй додаткової щорічної відпустки як матері двох дітей.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що упродовж роботи у ТОВ «Остерський промкомбінат» позивач не надала відповідачеві документального підтвердження про те, що вона має статус одинокої матері і до відповідача із заявою про надання їй як одинокій матері додаткової відпуски - не зверталась. На спростування зазначених обставин позивачем не надано доказів суду першої та апеляційної інстанцій.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що у разі, коли працівник, який має право на соціальну відпустку, з якихось причин не скористався цим правом у році досягнення дитиною певного віку або ж за кілька попередніх років, він має право використати цю відпустку, і в разі звільнення, незалежно від підстав, йому має бути виплачено компенсацію за всі невикористані дні відпусток. Законодавством не передбачено строку давності, після якого втрачається право на додаткову соціальну відпустку працівникам, які мають дітей. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції допустив неповне з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для правильно вирішення справи, неправильно оцінив докази, що призвело до неправильного вирішення справи. Звертає увагу на те, що відповідач у неї не запитував документи на підтвердження того, що вона має статус одинокої матері, з огляду на те, що всі необхідні документи нею були надані роботодавцеві.

У серпні 2017 року представник ТОВ «Остерський промкомбінат» подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Остерський промкомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі за час щорічної відпустки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 12 січня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. М. Фаловська