КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/8238/19 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Пітенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Івченко Олександра Валерійовича, Державного реєстратора Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Тютюн Дмитра Сергійовича про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння,

У С Т А Н О В И В:

у червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Івченко Олександра Валерійовича, Державного реєстратора Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Тютюн Дмитра Сергійовича про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що протягом 2018-2019 років невстановлені особи шахрайським шляхом без її відома та згоди на підставі підроблених від її імені довіреності і договору купівлі-продажу, напевно, за сприяння недобросовісних державних реєстраторів, відчужили належну їй на праві власності земельну ділянку третім особам, в результаті чого земельна ділянка була розділена на дві частини, яким присвоєні окремі кадастрові номери.

Одночасно із позовом до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просила:

- накласти арешт на земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:5188 і кадастровий номер :01:010:5189;

- встановити заборону будь-яким органам державного архітектурно-будівельного контролю приймати в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти, які розташовані на земельних ділянках, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і мають кадастрові номери № :01:010: 5188 і № :01:010:5189 ;

- встановити заборону будь-яким особам, які виконують функції державних реєстраторів, нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно будь-яких об`єктів нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і мають кадастрові номери № :01:010:5188 і № :01:010: 5189;

- встановити заборону ОСОБА_5 або будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи та/або ремонт на земельних ділянках, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і мають кадастрові номери № :01:010:5188 і № : 01:010:5189.

В обґрунтування заяви зазначила, що здача в експлуатацію і реєстрація відповідачем ОСОБА_5 права власності на об`єкти нерухомого майна на спірних земельних ділянках, а також відчуження цих ділянок окремо або разом із будинками безумовно призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Окремо зазначила, що у квітні 2019 року відповідачем ОСОБА_5 у Київській ДАБК були зареєстровані повідомлення про початок будівельних робіт на спорудження двох житлових будинків на двох земельних ділянках, які виникли внаслідок поділу землі позивача. Звернула увагу суду, що на час звернення із даним позовом до суду ОСОБА_5 активно проводить будівельні роботи, що підтверджується наданими суду доказами. На письмову вимогу про припинення таких робіт, яка направлялась позивачем, відповідач ОСОБА_5 не відреагував.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2019 року заяву задоволено частково. В якості забезпечення позову накладено арешт на земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і мають кадастрові номери № :01:010 :5188 і № :01:010:5189. В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у застосуванні заходів забезпечення позову у вигляді встановлення заборон певним особам на вчинення певних дій, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду у вказаній частині скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, про задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову у повному обсязі.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи питання про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції не взяв до уваги, що на теперішній час ОСОБА_5 зареєстровані повідомлення про початок будівельних робіт та здійснюється будівництво двох житлових будинків на спірних земельних ділянках. Отже, найближчим часом ОСОБА_5 може здати в експлуатацію і зареєструвати за собою право власності на два житлових будинки на спірних ділянках, а також, на підставі цього, набути додаткові правові підстави для претендування на спірні земельні ділянки.

Інші сторони даної справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1054 га в АДРЕСА_1 кадастровий номер :03:001:0093, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 818365 , виданим 18.03.2008 року на підставі рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 31.05.2007р. №155 (а.с. 11-12)

Відповідно до листа заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області №29-10-0.22308352/2-19 від 24.06.2019 року, за інформацією міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області згідно НКС ДЗК земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0093 поділена на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами: № :01:010: 5188 і № :01 : 010 :5189. (а.с. 25)

Встановлено також, що станом на квітень 2019 року у Київській ДАБК були зареєстровані повідомлення про початок будівельних робіт на спорудження двох житлових будинків на двох земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_1 та 28 /1 .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного позову є захист права власності ОСОБА_1 та витребування земельної ділянки 0,1054 га в АДРЕСА_1 кадастровий номер :03:001:0093, яка, на її думку, незаконно вибула з її володіння та на якій на даний час незаконно проводяться будівельні роботи.

Вирішуючи питання про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між застосуванням такого заходу забезпечення позову, як арешт земельних ділянок, та заявленими позовними вимогами, з метою забезпечення ефективного захисту його порушеного права. Крім того, місцевий суд вважав, що такий захід, як накладення арешту, сам по собі виключає можливість відчуження спірного майна, тому вимоги по встановленню заборон відповідачу чи іншим особам вчиняти певні дії щодо предмету спору не можуть бути задоволені.

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитись із останніми висновками, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких від звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Вони мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості, і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог заяви в частині встановлення заборони будь-яким органам державного архітектурно-будівельного контролю приймати в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти, які розташовані на земельних ділянках, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такі вимоги виходять за межі предмету позову.

В той же час, на думку колегії суддів вимоги заяви в частині встановлення заборони реєстрації відповідними органами та особами речових прав на нерухоме майно на спірних земельних ділянках та в частині відмови у встановленні заборони ОСОБА_5 та іншим особам проводити будівельні та ремонтні роботи на земельних ділянках безпосередньо пов`язані із предметом спору, а невжиття вказаних заходів призведе до утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначених обставин належним чином не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні цієї частини вимог заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 .

Таким чином ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового скасування ухвали суду та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2019 року в частині відмови у встановленні заборони реєстрації відповідними органами та особами речових прав на нерухоме майно на спірних земельних ділянках та в частині відмови у встановленні заборони ОСОБА_5 та іншим особам проводити будівельні та ремонтні роботи на земельних ділянках - скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Встановити заборону будь-яким особам, які виконують функції державних реєстраторів, нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно будь-яких об`єктів нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і мають кадастрові номери № :01:010: 5188 і № : 01 : 010 : 5189;

Встановити заборону ОСОБА_5 або будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи та/або ремонт на земельних ділянках, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і мають кадастрові номери № :01:010:5188 і № : 01 : 010:5189.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2019 року.

Суддя - доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Приходько К.П.

Журба С.О.