Справа № 182/8643/18
Провадження № 2/0182/939/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.10.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

розглянув у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Заяви по суті справи.

Позивач звернувся до відповідача з позовними вимогами про стягнення на його користь 5440,72 доларів США, що становить 153472,83 грн. за виплату кредиту по кредитному договору №0322/1207/45-003 від 26.12.2007 року. Всі судові витрати по справі просить покласти на відповідача (а.с.2-4).

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 17.08.1985 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Рішенням суду від 27.08.2013 року шлюб між ними був розірваний. 26.12.2007 року він уклав з ВАТ „СВЕДБАНК кредитний договір №0322/1207/45-003 на суму 12000 доларів США на строк до 26.12.2017 року. Кредитні кошти призначались для розрахунків за Договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . З метою забезпечення кредитних зобов`язань зазначена квартира була передана у заставу банку. Призначення квартири задоволення потреб сім`ї. Зазначений договір був укладений за згодою на той час його дружини ОСОБА_2 . Її згоду було зафіксовано в договорі і вона знала для яких цілей береться кредит. За угодами переуступки останнім кредитором за договором був ПАТ „Альфа-Банк. Отже, оскільки кредитний договір укладався в інтересах сім`ї для придбання квартири, то він та відповідач є солідарними боржниками за цим кредитним договором, що зобов`язує їх обох нести солідарну відповідальність за погашення кредиту. З грудня 2012 року він та відповідач припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Тому з грудня 2012 року він самостійно сплачував кошти на погашення кредитних зобов`язань, що склало 10882,74 долара США. Рішенням суду від 12.04.2016 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки квартира була набута подружжям за час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки він самостійно сплачував платежі за квартиру, то вважає, що відповідач повинна йому повернути 1/2 частину сплачених коштів в розмірі 5440,37 доларів США, що в перерахунку на гривню складає 153472,83 грн. Він неодноразово пропонував відповідачу сплатити ці кошти, однак остання відмовляється. Оскільки він та його колишня дружина є солідарними боржниками по кредитному договору, тому відповідач повинна йому повернути кошти, які він самостійно сплачував для погашення кредиту за квартиру, яка є у їх спільній сумісній власності.

Відповідач подала відзив на позовну заяву та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки вони припинили проживати разом з 14.07.2014 року, а тому до цього часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Домовились , що із заробітної плати чоловіка вони будуть сплачувати кошти на погашення кредиту, а з її доходів вони будуть сплачувати комунальні платежі, купувати їжу, одяг та здійснювати поточні витрати на родину. Позивач не надав суду точний розрахунок суми та обґрунтування цієї суми, яку він просить з неї стягнути, що ускладнює можливість зрозуміти яку суму він вимагає йому сплатити та з чого ця сума коштів складається. Вона ніколи не була солідарним боржником за зазначеним позивачем кредитним договором, а тому не має зобов`язань перед позивачем. Позивач як власник квартири після припинення з нею шлюбних відносин мав постійний дохід від того, що здавав квартиру в оренду, а отримані кошти витрачав на погашення кредиту. Окрім того вважає, що до вимог про стягнення боргу слід застосувати строк позовної давності(а.с.41-42)

Позивач подав до суду відповідь на відзив та просить суд задовольнити його позовні вимоги, оскільки погашення кредиту з 12.2012 року він ніс самостійно , оскільки між ним та відповідачем було припинено шлюбні відносини, а згодом розірвано шлюб. Оскільки квартиру вони придбали перебуваючи у шлюбі саме на кредитні кошти, а за відповідачем згодом за рішенням суду визнано право власності на 1/2 частину кредитної квартири, то вона як солідарний боржник повинна йому повернути кошти, які він сплатив особисто після припинення шлюбних відносин в розмірі 5440,72 доларів США . Зазначив, що ніколи не здавав квартиру в оренду. В квартирі деякий час проживала спільна з відповідачем донька і він не брав з неї гроші. Строків позовної давності для звернення із цим позовом до суду він не пропустив, оскільки з позовними вимогами звернувся до суду 22.10.2018 року, а кредит погасив лише 14.12.2017 року(а.с. 46-47).

Інші учасники справи будь-які заяву по суті спору до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі.

У провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Тихомирова І.В. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (а.с.30-35).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1817/0/15/-19 від 09.07.2019 року суддю ОСОБА_3 було звільнено з посади у зв`язку з поданням ним заяви про відставку(а.с.54).

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Нікопольського міськрайонного суду від 15.08.2019 року справу передано судді Багровій А.Г.(а.с.55)

Ухвалою суду 20.08.2019 року справу прийнято до провадження суддею Багровою А.Г., постановлено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін (а.с.56).

Ухвалу суду направлено учасникам справи (а.с.58-60).

Будь-яких заяв та клопотань учасниками справи не подавалось.

Судом встановлено.

Сторони перебували у шлюбі з 17.08.1985 року по 27.08.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2013 року по справі № 182/1261/13-ц судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства у грудні 2012 року (а.с.12) Доводи відповідача про те, що судами в рішеннях по справі №182/7298/14-ц про поділ майна подружжя встановлено припинення шлюбних відносин подружжя з 14.07.2014 року свого підтвердження не знайшли. Будь-яких доказів, що спростовують встановлені в рішенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2013 року по справі № 182/1261/13-ц фактичні обставини припинення шлюбних відносин у грудні 2012 року відповідачем не надано.

Відповідно до рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року, Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.10.2016 року, Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року по справі №182/7298/14-ц встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину зазначеної квартири(а.с.15-21, 48-52).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених у рішеннях судів фактичних обставин по справі №182/7298/14-ц зазначена квартира була придбана подружжям у період шлюбу, в інтересах сім`ї, на кошти отримані за кредитним договором, який був укладений 26 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 та за письмовою згодою ОСОБА_2 (а.с. 7-11,15-21).

Кредитний договір на придбання квартири був укладений на строк по 26.12.2017 року (а.с.7)

Частиною третьою статті 61 СК України встановлено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При цьому частиною третьою вказаної статті встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у подружжя ОСОБА_4 , окрім права спільної сумісної власності на отримані в період шлюбу грошові кошти та придбану за рахунок останніх квартиру, внаслідок укладення кредитного договору, також виникло зобов`язання у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Оскільки сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства у грудні 2012 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 з грудня 2012 року по грудень 2017 року самостійно сплачував щомісячні платежі за кредитним договором №0322/1207/45-003 від 26.12.2007 року власними коштами на загальну суму 10367,27 доларів США(а.с.22-24), що підтверджується випискою по рахунку АТ „Альфа-Банк.

Зазначення в позовній заяві позивачем ОСОБА_1 , що в період з грудня 2012 року по грудень 2017 року ним сплачено 10882,74 доларів США є помилковим та спростовується наданою копією розрахунку (а.с.22-24)

Доводи відповідача ОСОБА_2 , що вона не повинна сплачувати позивачу половину коштів, які він вносив для погашення кредиту з грудня 2012 року, оскільки зобов`язання за кредитом не порушувались , кредит закритий в грудні 2017 року є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 виконував солідарний обов`язок подружжя перед кредитором особисто за власні кошти, а тому має право на зворотну вимогу до колишньої дружини у рівній частці, за вирахуванням частки, яка припадає на нього відповідно до статті 544 ЦК України.

Доводи відповідача щодо використання квартири позивачем після припинення шлюбних відносин та нібито отримання ним прибутку не є предметом спору, а тому значення для вирішення заявлених позовних вимог не мають.

Відповідач також заявляє про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог, оскільки на її думку позивач звернувся до суду після спливу трьох років з моменту виникнення права вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся із зазначеним позовом до суду 13.11.2018 року, право зворотної вимоги у нього до ОСОБА_2 як солідарного боржника за кредитним договором №0322/1207/45-003 від 26.12.2007 року виникло 05.12.2017 року, коли ним був сплачений останній платіж, а тому заява відповідача про застосування судом наслідків спливу позовної давності до заявлених позовних вимог є безпідставною.

Таким чином суд дійшов висновку, що на ОСОБА_2 , як солідарного боржника, має бути покладено обов`язок по сплаті позивачу ОСОБА_1 1/2 частини коштів внесених ним на виконання зобов`язання за кредитним договором №0322/1207/45-003 від 26.12.2007 року.

Так як судом встановлено, що ОСОБА_1 з грудня 2012 року по грудень 2017 року виконав солідарний обов`язок подружжя за кредитним договором №0322/1207/45-003 від 26.12.2007 року власними коштами на загальну суму 10367,27 доларів США(а.с.22-24), то 1/2 частина, яка підлягає стягненню з відповідача складає 5183,64 доларів США, що становить станом на 18.10.2019 року 128191,42 грн.

Оскільки кредитне зобов`язання було виконано ОСОБА_1 в іноземній валюті, то і право зворотної вимоги до солідарного боржника слід покласти на відповідача в іноземній валюті в розмірі 5183,64 дол. США, а не її еквівалент в гривні, що не суперечить статті 192 ЦК України.

Судові витрати.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 1281,91 грн. ( 5183,64 дол.США = 128191,42 грн. станом на 18.10.2019 року(офіційний курс НБУ 1. дол. США = 24,73 грн.).

Керуючись ст.ст. 192, 533, 544 , 1046 ЦК України, ст.ст. 61,65,70 СК України. ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 76-82 , 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5183,64 доларів США ( п`ять тисяч сто вісімдесят три дол. США 64 цент.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1281 грн. 91 коп.( одна тисяча двісті вісімдесят одна грн. 91 коп.)

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 18.10.2019 року.

Дані про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3

Суддя: А. Г. Багрова