Справа № 336/6172/19
Провадження № 6/336/291/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Жупанової І.Б., з участю секретарки судового засідання Палубінської К.М., старшого державного виконавця Сапи А.Д. розглянув у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи А.Д. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Сапа А.Д. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання нею зобов`язань покладених рішенням суду.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 52528093 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчого листа № 2-2514/11 виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Родовід Банк» грошових коштів у сумі 374 578, 53 грн.

За вказаним виконавчим листом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Державним виконавцем 04.10.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Як зазначає державний виконавець, рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє, однак остання одержує доходи у ФОП « ОСОБА_3 » та із заробітної плати якої здійснюється відрахування у розмірі 20% , проте вказаної суми недостатньо для погашення заборгованості у повному обсязі.

27.08.2019 року на адресу відділу надійшла заява стягувача про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з метою сприяння виконанню рішення.

На даний час заборгованість за вказаним виконавчим листом погашена частково у розмірі 15 837, 19 грн.

Враховуючи викладене рішення суду на теперішній час не виконано, а боржником заходів щодо погашення заборгованості не здійснюється, остання не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного їй майна та доходів.

У судовому засіданні старший державний виконавець подання підтримав, просив його задовольнити.

Заслухавши старшого державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 4 статті 441 Цивільного процесуального кодексу України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених зазначеним законом, та в`їхати в Україну.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням або рішенням інших органів та її намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ знаходиться виконавче провадження № 52528093з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчого листа № 2-2514/11 виданого 27.01.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості у сумі 374 578, 53 грн.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім цього, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 року) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до положення частини 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Особа, що має невиконані зобов`язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Саме самостійне невиконання боржником зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Таким чином, обов`язковою умовою застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу є факт ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, доведення цього факту покладається на виконавця, як на єдину особу, що згідно діючого законодавства приймає участь у судовому засіданні при розгляді його подання.

У подані старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зазначає, що боржником рішення суду не виконується у повному обсязі, проте, не вказано в чому полягає навмисне чи інше свідоме невиконання боржником зазначених обов`язків, не зазначено та не долучено жодних доказів, які б свідчили, що боржник навмисно, свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього відповідним рішенням, при цьому, маючи змогу виконати таке зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин.

Крім того, у поданні не обґрунтовано яким чином вирішення питання про заборону боржникові виїзду за межі України сприятиме виконанню рішення суду та що взагалі є підстави вважати, що боржник має намір виїхати за межі України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи А.Д. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу на даний час суд не вбачає.

Керуючись статтею 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи А.Д. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу - відмовити.

Копію ухвали надіслати до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, що постановлена судом в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.Б.Жупанова