Справа № 1323/5992/12 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/1218/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи ТзОВ «ФК «Форінт»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових Владислава Сергійовича,-

встановила:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, з врахуванням поданих уточнень, просила зупинити виконавче провадження - стягнення на підставі виконавчого листа № 1323/5992/2012 від 05.06.2014 року, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ЛОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом - 321 096,41 доларів США, що еквівалентно 2 565 560,31 грн., заборгованість по відсотках - 83 012,49 доларів США, що еквівалентно 663 269,79 грн., пеню за несплату кредитних коштів - 236 785,40 грн., пеню за несплату відсотків - 74 721,36 грн. та 3 519,02 грн., який виконується у ході виконавчого провадження № 43877342, до моменту набрання законної сили судовим рішенням, яким дану скаргу буде розглянуто по суті, визнати протиправною та скасувати постанову від 13.02.2019 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С. про продовження примусового виконання рішення у виконавчому провадженні № 43877342, визнати протиправною та скасувати Постанову від 13.02.2019 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С. про заміну сторони виконавчого провадження № 43877342, визнати протиправною та скасувати постанову від 19.02.2019 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С. про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України від 05.03.2018, для участі у виконавчому провадженні № 4877342, визнати неправомірними і протиправними дії від 22.02.2019 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С., пов`язані із здійсненням фотофіксації арештованого майна у рамках виконавчого провадження № 43877342, зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових В.С. винести постанову про зупинення виконання рішення у виконавчому провадженні № 43877342.

Скаргу обґрунтовувала тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівської області знаходиться виконавче провадження № 43877342 з примусового виконання виконавчого листа № 1323/5992/2012 виданого 05.06.2014 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області. 17.11.2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області постановив ухвалу по справі № 456/3453/16-ц про забезпечення позову, якою зупинив передачу на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні №43877342, ухвала залишена без змін апеляційним судом. 13.02.2019 року головний державний виконавець Берегових В.С. виніс постанову про продовження примусового виконання рішення після зупинення. Цього ж дня державний виконавець виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження, замінено стягувача на ТзОВ "Фінансова компанія "Форінт". 19.02.2019 року головний державний ОСОБА_4 виніс постанову про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, залучено суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України від 05.03.2018 року. 22.02.2019 року державним виконавцем Берегових В.С. та суб`єктом господарювання ОСОБА_3 здійснено фотофіксацію арештованого майна у виконавчому провадженні № 43877342. 09.03.2019 року скаржник отримала висновок про вартість майна в межах виконавчого провадження № 43877342.

Покликаючись на п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», за якою виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення зазначає, що ухвалою суду від 17.11.2016 по справі № 456/3453/16-ц зупинено передачу на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні № 43877342, тому виконавець в межах ВП 43877342 зобов`язаний винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, однак виконавець цього не зробив, а відновив ВП № 43877342 та призначив експерта, вчинив фотофіксацію об`єкту.

Звертає увагу суду на необхідність зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №1323/5992/2012 від 05.06.2014 року, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області до моменту набрання законної сили судовим рішенням, яким дану скаргу буде розглянуто по суті. Тобто, продаж належного ОСОБА_1 нерухомого майна у ході виконавчого провадження позбавить скаржника в подальшому можливості витребувати належне їй майно у переможця торгів як у добросовісного набувача. При цьому, такі торги неможливо буде визнати недійсними навіть якщо суд в рамках даної справи встановить протиправність передачі на реалізацію арештованого майна у рамках виконавчого провадження № 43877342.

Оскаржуваною ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Берегових Владислава Сергійовича.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , з такою не погоджується у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскільки ухвалою суду від 17.11.2016 року у справі № 456/3453/16 зупинено передачу на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні № 43877342, виконавець зобов`язаний був винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Разом з цим, в порушення вимог закону державний виконавець відновив виконавче провадження та призначив експерта, а майно передано на реалізацію.

Звертає увагу на те, що згідно із ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може витребовуватись від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання рішень, а торги неможливо буде визнати недійсними навіть якщо суд в рамках даної справи встановить протиправність передачі на реалізацію арештованого майна у рамках виконавчого провадження №43877342.

Просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника заінтересованої особи ОСОБА_5. на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Відмовляючи у задоволенні скарги та постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо зупинення виконавчого провадження, оскільки згідно з приписами вищевказаних норм, вирішення цього питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Крім цього, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено факту порушення його законних прав та інтересів зі сторони державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, а доводи зазначені у скарзі жодними доказами не підтвердженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду враховуючи таке.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Львівської області знаходиться виконавче провадження №43877342 з примусового виконання виконавчого листа № 1323/5992/2012 виданого 05.06.2014 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі ЛОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом - 321 096,41 доларів США, що еквівалентно 2 565 560,31 грн., заборгованість по відсотках - 83 012,49 доларів США, що еквівалентно 663 269,79 грн., пеню за несплату кредитних коштів - 236 785,40 грн., пеню за несплату відсотків - 74 721,36 грн. та 3 519,02 грн. судових витрат.

17.11.2016 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області постановлено ухвалу по справі № 456/3453/16-ц про забезпечення позову, якою зупинено передачу на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні № 43877342 (а.с. 10-12).

17.03.2017 року Апеляційний суд Львівської області ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.11.2016 року у справі № 456/3453/16-ц залишено без змін (а.с. 13-14).

20.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 5 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із зверненням заінтересованої особи ТзОВ «ФК «Форінт» до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 02.11.2017 року у справі № 456/3453/16-ц залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області, ПП «Західний експертно-консалтинговий центр», суб`єкта оціночної діяльності Зобківа М.О. про визнання недійсним та скасування звітів від 02.06.2016 року.

Також, ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2019 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.11.2016 року у справі № 456/3453/16-ц.

13.02.2019 року головний державний виконавець Берегових В.С. виніс постанову про продовження примусового виконання рішення - виконавчого листа № 1323/5992/2012 виданого 05.06.2014 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі ЛОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом - 321 096,41 доларів США, що еквівалентно 2 565 560,31 грн., заборгованість по відсотках - 83 012,49 доларів США, що еквівалентно 663 269,79 грн., пеню за несплату кредитних коштів - 236 785,40 грн., пеню за несплату відсотків - 74 721,36 грн. та 3 519,02 грн. судових витрат, у зв`язку з тим, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 01.11.2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29.01.2019 року розглянуто по суті заяву ТзОВ «ФК «Форінт» про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 8), що спростовує доводи апелянта в частині винесення постанови про продовження примусового виконання рішення з порушенням вимог закону, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Цього ж дня винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, якою замінено з стягувача у виконавчому провадженні № 43877342 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (а.с. 9).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, боржник ОСОБА_1 є власником земельних ділянок та нежитлових будівель і споруд, які перебувають під забороною відчуження та арештом (а.с. 59-63).

19.02.2019 року головний державний виконавець Берегових В.С. виніс постанову про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, залучено суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України від 05.03.2018 року за № 203/18 для надання останнім звіту про оцінку описаного та арештованого 01.08.2014 року майна ОСОБА_1 (а.с. 18).

Згідно висновку про вартість майна, проведений суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 станом на 25.02.2019, ринкова вартість об`єкта оцінки, яка рекомендується оцінювачем в якості початкової ціни реалізації на відкритих електронних торгах становить 4599800 гривень без ПДВ (а.с. 35).

Повідомленням про результати визначення вартості чи оцінки майна зазначений висновок надісланий новому стягувачу ТзОВ "Фінансова компанія "Форінт" та боржнику ОСОБА_1 (а.с. 34).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1, п. 2, ч. 2 ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Вважаючи дії та бездіяльність державного виконавця неправомірними, боржник ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою.

Звертаючись до суд з даною скаргою боржник ОСОБА_1 свої доводи фактично зводила до наявності, на її думку, підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, відтак вважає безпідставним відновлення виконавчого провадження.

Згідно із частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом з цим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

В свою чергу, відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Таким чином, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця. Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Системний та логічний аналіз зазначених норм у їх сукупності свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Розглядаючи скаргу на дії державного, приватного виконавця у порядку ст. 447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється в декларативний, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, висновок районного суду про безпідставність скарги ОСОБА_1 є обгрунтованим, оскільки державний виконавець діяв із дотриманням законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів, відтак, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 02 жовтня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк