Справа № 525/744/19
Провадження №2/525/236/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2019 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Лопатка О.В., розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що подана її представником відповідно до договору про надання правової допомоги адвокатом Якименко Віктором Валерійовичем до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 , що надійшла до суду 28.05.2019 року вбачається, що 08 серпня 2009 року було зареєстровано шлюб між відповідачем ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження.

28.02.2019 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Гадяцького районного суду Полтавської області із позовом про розірвання шлюбу; на час подання позову про стягнення аліментів рішення у справі про розірвання шлюбу Гадяцьким районним судом прийняте не було. Позивач вказує, що на даний час дитина проживає з позивачкою по справі ОСОБА_1 та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ОСОБА_3 достатньої участі в утриманні дитини не приймає, тому позивачка ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що на момент звернення до суду вона понесла судові витрати у розмірі 3500 гривень на оплату правової допомоги адвоката. Посилаючись на вищевикладені доводи, положення СК України позивач ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Якименка В.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача у справі ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.а.с.2-4).

Ухвалою суду від 13.06.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та судове засідання призначено на 18.07.2019 року (а.с.20), відповідачу встановлено термін для подання відзиву на позов; здійснені судові повідомлення про день і час проведення судового засідання у справі. Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В. в період часу з 15 липня 2019 року по 24 липня 2019 року перебував на лікарняному, в період часу з 22 липня 2019 року по 09 серпня 2019 року включно суддя Хоролець В.В. перебував у щорічній відпустці (в межах цього періоду з 29 липня 2019 року по 06 серпня 2019 року перебував на лікарняному), тому процесуальний рух у справах не здійснювався (справи не розглядались). Розгляд справи відкладено на 09.09.2019 року. В подальшому судове засідання було відкладено на 13.09.2019 року, а цього числа знову перенесено в зв`язку з неявкою відповідача на 01.10.2019 року.

В судове засідання на 01.10.2019 року від представника позивача адвоката Якименка В.В. надійшла засобами електронного зв`язку заява про підтримання позовних вимог позивачем ОСОБА_1 в повному обсязі та про розгляд справи на підставі наявних у справі матеріалів (а.с.а.с.45).

Відповідач у справі ОСОБА_3 судове засідання на 01.10.2019 року не з`явився, він належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, копію позовної заяви, копію ухвали та судову повістку останній отримав 21.06.2019 року (а.с.25). В судове засідання 01.10.2019 року відповідач подав письмову заяву, в якій вказував, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додатково вказав про те, що з жовтня 2018 року щомісячно пересилав грошові кошти для дитини в середньому по 400 злотих щомісяця. А також вказував на те, що повністю заперечує з приводу понесених витрат на правову допомогу позивачем. Також приєднав до матеріалів справи квитанції про перерахунок коштів на утримання дитини (а.с.а.с.46-58).

Враховуючи вищевказані заяви позивача та відповідача у справі про розгляд справи у його відсутність, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, при цьому керуючись положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України та Рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , що подана її представником відповідно до договору про надання правової допомоги адвокатом Якименко Віктором Валерійовичем до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.02.2019 року вбачаться, що 08.08.2009 року зареєстрували шлюб між громадянами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 08.08.2009 року складено відповідний актовий запис № 108, після шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_3 , дружини - ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.10.2010 року, сторони по справі мають малолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає разом з позивачкою по справі ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до копії позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що 28.02.2019 року останній звернувся з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, але на час подання позовної заяви про стягнення аліментів справу Гадяцьким районним судом Полтавської області розглянуто не було (а.с.8).

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 11.03.2019 року вбачається, що Гадяцьким районним судом Полтавської області відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу і підготовче засідання призначено на 06.05.2019 року (а.с.9).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин 1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідач у справі має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України). За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд зазначає, що сторонами у справі не надавалися докази про їх майновий стан (зокрема, довідки з місця роботи про розмір заробітної плати, про наявність земельного паю та доходу від його передання в оренду тощо), тому при розгляді даної справи суд виходять з визнання відповідачем у справі заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини (при цьому, стягнення витрат на оплату правової допомоги не є позовною вимогою щодо вирішення конкретних правовідносин між сторонами з приводу стягнення аліментів), тих документів, які маються в матеріалах справи та з усталеної практики розгляду справи про стягнення аліментів.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дослідивши та проаналізувавши наявні матеріали справи в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, того, що в ході розгляду справи дійсно підтверджено, що позивач ОСОБА_1 має на утриманні неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач у справі ОСОБА_3 , з урахуванням його віку, а також майнового стану позивача у справі, враховуючи стан здоров`я, майновий та сімейний стан відповідача у справі ОСОБА_3 , те, що він є особою працездатного віку, виходячи з меж заявленого позову, імперативних положень ст.182 СК України та роз`яснень, викладених в пунктах 17,20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також враховуючи визнання відповідачем у справі заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно, в сукупності цих обставин та відомостей, вбачаються підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 та необхідно стягнути з відповідача у справі ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до норм п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а у разі відмови в позові - на відповідача.

Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Нормами ч.6 ст.141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та те, що в силу ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 при поданні позову про стягнення аліментів, який було подано до суду її представником 28.05.2019 року звільнена від сплати судового збору (проте, як вбачається з матеріалів справи, представником позивача у справі адвокатом Якименко В.В. 27.03.2019 року помилково було сплачено за даним позовом судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп., який в подальшому за клопотання сторони позивача необхідно буде повертати) та того, що суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення аліментів з мотивів, які викладені в даному судовому рішенні, судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 768 грн. 40 коп. належить стягнути з відповідача по справі ОСОБА_3 на користь держави (в дохід державного бюджету).

За змістом п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

10.02.2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Якименко В.В. укладено договір про надання правової допомоги б/н (а.с.11). З квитанції №10/02 адвоката Якименка В.В. вбачається, що ним отримано від ОСОБА_1 кошти в сумі 3500 грн. за представництво інтересів в суді по цивільній справі ОСОБА_1 (т.3 а.с.10). 24.05.20919 року даним адвокатом складено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла ОСОБА_1 і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи - 10.02.2019 року - 3000 грн. - витрати на професійну допомогу (консультація, укладення договору про надання правової допомоги, представництво інтересів у суді першої інстанції) та 500 грн. - кошти на проїзд до Великобагачанського районного суду для участі в розгляді справи (а.с.12).

У заяві до суду відповідач ОСОБА_3 заперечив проти стягнення витрат на оплату правової допомоги адвоката, про що подав суду відповідну заяву (а.с.46).

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 6 цієї статті визначається, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням вищевикладеного, обсягу наданої правової допомоги, орієнтовного розрахунку цієї правової допомоги та того, що розгляд справи відбувався в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, а також зважаючи на складність даної категорії справи (справа спрощеного позовного провадження), загальний обсяг наданих цим адвокатом правничих послуг за відповідний період, виконання імперативних положень ч.4 ст.137 ЦПК України, а також подання відповідачем заяви щодо заявленої суми витрат на оплату правової допомоги адвоката, суд вважає, що компенсації підлягають кошти в сумі 2000 грн., що відповідатиме об`єктивному та співмірному обсягу наданої правової допомоги адвокатом позивачу у справі в межах спірних правовідносин, що виникли між сторонами у справі, які підлягають стягненню з відповідача у справі на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.180 - 183 СК України, ст.ст.4,11,12,13,49,76-80,81,83,89,206,128,133,141,206,247,259,263-265,272-273,274-279,430 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого у встановленому законом порядку на проживання в АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 судові витрати у справі - витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката в сумі 2000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , а фактично перебуває в Республіці Польща, паспорт серії НОМЕР_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; представник позивача адвокат Якименко Віктор Валерійович, місце знаходження м. Полтава, вул. Котляревського, 2-а офіс 24; відповідач ОСОБА_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складений 07 жовтня 2019 року.

Суддя В.В. Хоролець