Єдиний унікальний номер 236/1854/19 Номер провадження 22-ц/804/2397/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Будулуци М.С.,

суддів: Халаджи О.В., Кішкіної І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 липня 2019 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі (справа № 236/1854/19, суддя Саржевська І.В., повний текст рішення складено 04 липня 2019 року в м. Лиман Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (скорочено АТ «Українська залізниця». АТ «Укрзалізниця») в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня по 17 липня 2017 року в розмірі 17 628,94 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 17 липня 2017 року та була звільнена за п. 1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. При звільненні відповідач не виплатив їй належні виплати на вказану суму (а.с. 2 - 5).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 17 628,94 грн., яка складається з заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року - 2 167,95 грн., квітень 2017 року - 1 749,11 грн., травень 2017 року - 1 771,38 грн., червень 2017 року - 1 760,24 грн., липень 2017 року - 10 180,26 грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів).

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Із вказаним рішенням не погодилось Акціонерне товариство «Українська залізниця» та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні її позовних вимог ОСОБА_1 .

Зокрема, апелянт зазначив, що він не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором.

Науково-правовим висновком Торгово - промислової палати України визнано, що терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

Структурний підрозділ «Луганська дирекція залізничних перевезень» входив до Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та здійснював господарську діяльність на території окремих районів Луганської області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження.

Відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, затверджених наказом від 05 грудня 2008 року № 489 Державного комітету статистики «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистки праці», а саме: наказів (розпорядження) про прийняття на роботу; наказів (розпорядження) про надання відпустки; наказів (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту); табеля обліку використання робочого часу; розрахунково - платіжної відомості працівника не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань.

12 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому просила залишити апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» без задоволення, а рішення суду без змін (а.с. 100 - 107).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Оскільки дана справа є трудовою, ціна вказаного позову складає 17 628 грн. 94 коп., то апеляційну скаргу суд розглядає без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні неоспорені обставини.

Згідно записів в трудовій книжці, ОСОБА_1 у період з 20 липня 2016 року по 17 липня 2017 року працювала на посаді машиніста залізничного водопостачання 4 розряду у ВП Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.10-12)

Наказом начальника СП «Луганської дирекції залізничних перевезень» від 16 березня 2017 року № 58-ДН було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20 березня 2017 року (а.с. 17-18).

Згідно з Наказом (розпорядження) про припинення трудового договору № 1036-ОС від 17 липня 2017 року, ОСОБА_1 з 17 липня 2017 року звільнена з посади машиніста залізничного водопостачання 4 розряду у ВП Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений відповідний запис в її трудовій книжці. Зазначений наказ видано структурним підрозділом «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (а.с. 13).

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що позивач ОСОБА_1 має право на компенсацію за 32 днів відпустки та з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Даних про оскарження вказаного наказу чи його скасування суду не надано.

Позивачем надані суду на підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табулеграми) за період з березня - липень 2017 року, в яких зазначені суми до виплати: березень - 2 167,95 грн.(аванс-1 300,00 грн.), квітень 2017 року- 1 749,11 грн., травень 2017 року - 1 771,38 грн., червень 2017 року - 1 760,24 грн., липень 2017 року - 10 180,26 грн.(втому числі компенсація за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні) (а.с. 20-24).

Таким чином, в розрахунок загальної заборгованості з заробітної плати за березень - липень 2017 року включено оплату простоїв (код 340), компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надані копії табелів обліку використання робочого часу, які підписані головним бухгалтером, працівником кадрової служби, головним інженером, відповідно до яких, позивачем за березень відпрацьовано 9 днів, за квітень, за травень, за червень, за липень - «0» (а.с. 27-37).

Відповідно до копії Журналу часу простою по цеху № 25 Луганське БМЕУ, ОСОБА_1 перебувала в простої у березні 11 днів (75 годин), у квітні 24 дня (157 годин), у травні 24 дня (159 годин), у червні 24 дня (158 годин), у липні 14 днів (92 години) (а.с.37-41).

Відповідно до довідки про нараховані до виплати та несплачені суми заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, підписаної головним бухгалтером та головним інженером підприємства, сума нарахованої до виплати заробітної плати ОСОБА_1 складає: березень 2017 року - 2 167,95 грн., квітень 2017 року - 1 749,11 грн., травень 2017 року - 1 771,38 грн., червень 2017 року - 1 760,24 грн., липень - 10 180,26 грн., всього 17628,94 грн. (а.с.19).

Ці ж суми нарахувань підтверджуються копіями табуляграм (розрахунків заробітної плати) за ці ж місяці (а.с. 20, 21, 22, 23, 24).

Також, з наданих позивачем розрахункових листів вбачається, що відповідачем нараховано оплату за час простоїв, а саме: за березень - 1 032,05 грн., квітень - 2 159,38 грн., травень - 2 186,89 грн., червень - 2 137,14 грн., липень -1 265,37 грн. (а.с.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25 червня 2014 року № 200, прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року за №735 затверджено Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого, товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця».

«Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Факт знаходження позивача в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в його трудовій книжці, наказом про припинення трудового договору. Трудова книжка позивача за вказаний період не містить даних щодо припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблено відповідачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі, що сторони не оспорюють.

Стягуючи заборгованість з оплати праці за час вимушеного простою за період з квітня по липень 2017 року, компенсації за невикористані дні відпуски та вихідну допомогу з відповідача АТ «Українська залізниця» на користь позивача ОСОБА_1 в загальній сумі 17 628,94 грн. (без утримання податків та зборів), суд виходив з того, що зазначена заборгованість підтверджена документально, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

При вирішенні справи, суд посилався на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 97, 116, 117 КЗпП України, норми Закону України «Про оплату праці», та іншими нормативно - правовими актами, що регулюють спірні правовідносини.

Такі висновки суду є правильними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обґрунтовано задовольнив позов в частковому розмірі.

Апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Положеннями частини 1 ст. 83 КЗпП України передбачено обов`язок роботодавця у разі звільнення працівника виплатити грошову компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки», порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), про що й зазначено у наказі відповідача № 58-ДН від 16 березня 2017 року про встановлення простою для всіх працівників виробничих підрозділів структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» - з 20 березня 2017 року (а.с. 17-18).

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про встановлення на підставі розрахунків заробітної плати за березень - липень 2017 року, наказу (розпорядження) № 1036 - ОС від 17 липня 2017 року про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 наявної суми заборгованості з виплати на користь позивача оплати простою, компенсації за 32 дні невикористаної щорічної відпустки, вихідної допомоги при звільненні, всього на суму 17 628,94 грн., з яких АТ «Укрзалізниця» зобов`язано утримати податки та інші обов`язкові платежі.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 надала суду наказ (розпорядження) № 10336-ос від 17 липня 2017 року про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України, в якому йдеться мова про необхідність виплати їй компенсації за 32 дні відпустки, вихідної допомоги, копії табуляграм (розрахунків заробітної плати за березень, квітень, травень, червень та липень 2017 року (а.с. 20 - 24), копії розрахунку оплати середньої заробітної плати, розрахунку оплати відпустки за 32 робочих дні (а.с. 25, 25), табеля обліку використання робочого часу ( а.с. 27 - 36), копія Журналу часу простою робітників цеху № 25 виробничого підрозділу Луганське будівельно - монтажне експлуатаційне управління структурного підрозділу Луганська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» (а.с. 37 - 41), які суд першої інстанції належно оцінив.

Проте, відповідачем будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростував та в апеляційній скарзі зазначив лише заперечення проти довідки - розрахунку заборгованості з заробітної плати, наданої позивачем.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заборгованості з заробітної плати, є хибним з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця».

Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про наявність науково-правового висновку Торгово-промислової палати України, то наявність форс - мажорних обставин не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці (в тому числі, оплати за час простою, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги).

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складений 15 жовтня 2019 року.

Суддя Донецького апеляційного суду Будулуца М.С.