Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 542/1111/16-ц

провадження № 61-12492св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І., Кривчун Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 01 березня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_5 належним чином не виконувала умов указаного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість, яка становить 31 192 грн 59 коп. і складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 3 973 грн 59 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 19 942 грн 01 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 5 315 грн 44 коп.; штрафу (фіксованої частини) - 500 грн; штрафу (процентної складової) - 1 461 грн 55 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2007 року у розмірі 31 192 грн 59 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2017 року у складі судді Гавриленко Т. Г. у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та у строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного першого числа місяця, у рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов'язань. Отже, ураховуючи, що відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2007 року у ОСОБА_5 виникла починаючи з 16 липня 2009 року, строк позовної давності для якої становить три роки, тому суд дійшов висновку про закінчення строку позовної давності 16 липня 2012 року, до моменту звернення позивача до суду, а саме - 10 серпня 2016 року, про застосування якого заявлено відповідачем у справі.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2007 року у розмірі 31 192 грн 59 коп., яка складається із: 3 973 грн 59 коп. - заборгованості за кредитним договором; 19 942 грн 01 коп. - заборгованості за процентами за користування кредитом; 5 315 грн 44 коп. - заборгованості за пенею та комісією; штрафів: 500 грн (фіксована частина) та 1 461 грн 55 коп. (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що обставини, пов'язані з утворенням кредитної заборгованості місцевим судом були встановлені вірно і їм дано належну правову оцінку. При цьому з висновком суду першої інстанції щодо спливу позовної давності не погодився, виходячи з того, що цивільним законодавством України визначено два види позовної давності: загальна та спеціальна. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків. Однак, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» за спливом позовної давності, районний суд не врахував тієї обставини, що кредитний договір не розірвано і відповідач у період його дії, підписавши анкету-заяву, приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг, строк за яким передбачено 50 років. Крім того, судом першої інстанції не враховані положення статті 599 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення апеляційного суду є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалась на те, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису. Судом не встановлено наявність належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву про надання кредиту. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послугу від 23 жовтня 2015 року не може бути застосована як продовження строків позовної давності на 50 років, так як анкету-заяву вона підписала при отримання картки у ПАТ КБ «ПриватБанк» 23 жовтня 2015 року, а не під час підписання кредитного договору 01 березня 2007 року. Особисто вона не писала ніякої письмової заяви про те, що вона погоджується на збільшення строків позовної давності на 50 років.

Апеляційний суд не взяв до уваги той факт, що на момент звернення позивача до суду закінчився перебіг строку позовної давності і на цій підставі вона написала письмову заяву про застосування такого строку.

Зазначала про те, що відповідно до норм цивільного законодавства початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та у строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами указаного кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного першого числа місяця, у рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов'язань.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 рокупоновлено ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року, відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Новосанжарського районного суду Полтавської області вищезазначену цивільну справу. Заяву про зупинення виконання судового рішення задоволено, зупинено виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 березня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_5 належним чином не виконувала умов указаного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість, яка становить 31 192 грн 59 коп. і складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 3 973 грн 59 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 19 942 грн 01 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 5 315 грн 44 коп.; штрафу (фіксованої частини) - 500 грн; штрафу (процентної складової) - 1 461 грн 55 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі.

Умови договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий ПАТ КБ «ПриватБанк».

ОСОБА_5 подала до суду заяву про застосування позовної давності, відповідно до якої зазначила, що на момент звернення банку до суду у серпні 2016 року спливла позовна давність і на цій підставі просила відмовити у задоволенні позову (а. с. 91 - 92, 94 - 95, 97 - 98).

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 1 числа місяця, у рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов'язань.

Згідно позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість за договором від 01 березня 2007 року у ОСОБА_5 виникла з 16 липня 2009 року, строк позовної давності для якої становить три роки, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про закінчення строку позовної давності 16 липня 2012 року, тобто до моменту звернення позивача до суду - 10 серпня 2016 року.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають, у зв'язку із застосуванням наслідків порушення строків позовної давності.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», не звернув увагу на те, що у заяві ОСОБА_5, яку підписано позичальником, передбачено порядок погашення кредиту щомісячними платежами.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті спору під час ухвалення рішення у справі, давши оцінку наданим сторонами доказам, які є належними та достатніми для вирішення зазначеного спору.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року скасувати, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н.Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович