Єдиний унікальний номер судової справи 476/1067/18
Номер провадження 22-ц/812/1475/19
Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання : Лівшенком О.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення, яке ухвалено Єланецьким районним судом Миколаївської області 02 липня 2019 року, під головуванням судді Чернякової Н.В. в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про стягнення аліментів,

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 є батьком її малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Донька проживає разом з нею та перебуває виключно на її утриманні, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки у добровільному порядку не надає. Вважає, що відповідач, у відповідності до ст. 180 СК України, зобов`язаний на рівні з нею нести витрати на утримання доньки, що зумовлені потребами у повноцінному придбанні одягу, ліків та харчуванні.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня народження дитини і до досягнення повноліття, а також стягнути витрати пов`язанні з розглядом справи (складання позовної заяви) у розмірі 500 грн.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Розподілено судові витрати.

Рішення районного суду мотивоване тим, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є батьком дитини, в зв`язку з чим зобов`язаний її утримувати.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до висновків судової молекулярно-генетичної експертизи, проведеної в межах судового розгляду заявленого ним позову про оспорення батьківства, походження дитини позивачки від нього виключається. Тому, відповідач не вважає себе батьком дитини позивачки, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши наявні докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народила доньку ОСОБА_6 . За спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про народження дитини складено відповідний актовий запис за № 520 в якому батьком дитини зазначено відповідача у справі ОСОБА_3 (т.1 а.с. 6).

Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького района Миколаївської області за № 633 від 13 серпня 2018 року позивачка ОСОБА_1 разом із своєю донькою ОСОБА_6 проживає в АДРЕСА_1 (т.1 а. с. 5).

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З пояснень відповідача слідує, що він на даний час не працює, доходу не має. На підтвердження цього, відповідачем надано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, з якої також вбачається відсутність доходу за 2017 та 2018 роки (т.1 а.с. 171-172).

За вказаних обставин, районний суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, працездатний вік, стан здоров`я, відсутність у нього інших утриманців, правильно стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з 28 листопада 2018 року.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що відповідно до висновків експертного дослідження від 04 липня 2019 року за № 393 та від 23 липня 2018 року за № 4п Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру біологічне батьківство відповідача ОСОБА_3 відносно доньки позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключається, не можна прийнять до уваги.

Так, вказаним обставинам районний суд надав належну оцінку, зазначивши про те, що рішення суду у справі про оспорення батьківства не постановлено. Таким чином, сам по собі висновок експерта щодо виключення можливості походження дитини народженої позивачкою від відповідача, при наявності свідоцтва про народження, в якому батьком дитини вказано саме його, не є належним та допустимим доказом спростування батьківства.

При цьому суд правильно послався на положення ч.8, 9 ст.7 СК України, якими встановлено, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, а також на положення ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

Також апелянт вказує на те, що суд не надав оцінку обставинам, пов`язаним з періодом сумісного проживання, початку вагітності, а також заяві ОСОБА_1 до органів поліції про неправомірні дії відповідача, щодо незаконного відібрання у дитини букального епітелія для експертного дослідження.

Проте, зазначене не є предметом доказування в справі про стягнення аліментів, а тому не впливає на висновки суду в даній справі. Вказані докази можуть бути предметом дослідження у справі про оспорення батьківства де також може бути розглянуто питання про припинення стягнення аліментів в разі ухвалення відповідного рішення.

Посилання апелянта на порушення судом процесуальних норм, як то положень ст. 274 ЦПК України через розгляд даної справи в спрощеному провадженні, також підлягають відхиленню, оскільки вказане питання районний суд вирішив в ухвалі від 02 липня 2019 року та навів відповідні мотиви. Крім цього, справа розглядалася тривалий час за участі представника позивачки, відповідача та його представника, які надавали пояснення заявляли клопотання та надавали докази.

Інших доводів на спростування висновків суду в оскаржуваному рішенні апеляційна скарга не містить.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни чи скасування, а тому відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, рішення районного суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 02 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 30 вересня 2019 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова