ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/431/18Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/817/991/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 308000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2019 року, постановлене суддею Ковтуновичем О.В., у цивільній справі № 602/431/18 за позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської ради, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної Ради народних депутатів від 21 січня 1992 року № 245,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лановецької селищної ради народних депутатів, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної Ради від 21 січня 1992 року № 245 про надання дозволу ОСОБА_2 на купівлю житлової комунальної квартири, в обґрунтування якого зазначила, що квартира по АДРЕСА_1 тимчасово була передана ОСОБА_2 на час будівництва житлового будинку, який будував хлібзавод господарським методом без права видачі ордера на квартиру. У зв`язку з тим, що у черзі на отримання квартири вона стояла попереду ОСОБА_2 , вважає, що оспорюваним рішенням про надання останньому дозволу на купівлю вказаної квартири порушено її житлові права. Крім цього, у зв`язку з отриманням нею спірного рішення лише у липні 2014 року під час розгляду цивільної справи за її позовом про визнання за нею права власності на квартиру, вважає пропущений нею строк на звернення до суду за захистом порушеного права таким, що пропущено з поважних причин і підлягає поновленню судом.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на необґрунтованість відхилення судом без наведення відповідних мотивів наданих нею доказів, на які вона посилалася, як на підставу заявлених вимог та безпідставність висновків суду про недоведеність нею позовних вимог, як таких, що зроблені з порушенням п.п. 2, 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, відповідної практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, викладеної в рішенні від 20.07.2006 року в справі "Сокуренко та Стригун проти України" що стосується обґрунтованості судового рішення.

У своєму відзиві Лановецька міська рада Лановецького району Тернопільської області відносно задоволення апеляційної скарги заперечила, вважаючи її необґрунтованою, а рішення суду - таким, що не підлягає скасуванню.

Зазначає, що аналогічний позов з тими ж доказами, був предметом розгляду в справі № 602/945/14-а, що проводився Лановецьким районним судом в порядку адміністративного судочинства й переглядався в подальшому Львівським апеляційним адміністративним судом, рішенням якого від 16 червня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено, що з урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України було підставою для закриття провадження в даній справі.

Також вважає, що беручи до уваги положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України та наявність такого, що набрало законної сили рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, обставини, встановлені у справі № 602/945/14-а, а зокрема, те, що оспорюване рішення стосувалося більше 60 осіб, до переліку яких позивач у даній справі не входила, не підлягають доказуванню в даній справі.

Крім цього, що стосується обставин справи, звертає увагу на те, що на час набуття права власності ОСОБА_2 на квартиру по АДРЕСА_1, позивач на квартирному обліку в зв`язку з відсутністю норми житлової площі на кожного члена сім`ї не стояла. У зв`язку з цим, вважає, що рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної ради народних депутатів від 21.01.1992 року № 245 "Про надання дозволу на купівлю житлової комунальної квартири" є таким, що прийняте у законний спосіб, без порушення житлових прав позивача. Дане рішення є ненормативним актом, передбачає конкретний припис звернений до окремого суб`єкта, застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію.

У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а натомість наявні підстави для виходу суду апеляційної інстанції за межі апеляційної скарги та скасування рішення Кременецького районного суду в даній справі з закриттям провадження, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 1975 року, на підставі заяви ОСОБА_1 , останній виділено комунальну квартиру в АДРЕСА_3 ( яка звільнилась).

Рішенням виконавчого комітету Лановецької селищної Ради народних депутатів від 14 січня 1987 року № 7 вирішено взяти на квартирний облік зі збереженням попереднього часу (з серпня 1975 року), а також включити гр. ОСОБА_1 в списки першочергової черги на одержання квартири.

Рішенням Виконавчого комітету Лановецької селищної ради народних депутатів № 8 від 08.01.1988 року затверджено списки черговості громадян згідно перереєстрації.

14.04.1989 року рішенням виконкому Лановецької с6елищної ради народних депутатів ОСОБА_1 виділено додаткову житлову площу у звільненому житловому фонді за адресою АДРЕСА_1 на її сина ОСОБА_6 , склад сім`ї 3 чоловіка.

Рішенням виконкому Лановецької селищної ради народних депутатів № 245 від 21.01.1992 року надано дозвіл ОСОБА_2 на купівлю житлової комунальної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він проживає разом із сім`єю за 3 261 крб.

Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2014 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду, в задоволенні позову до виконавчого комітету Лановецької міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Лановецької селищної Ради народних депутатів від 21 січня 1992 року № 245 про дозвіл на купівлю житлової комунальної квартири в частині надання дозволу на купівлю комунальної квартири відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2014 року скасовано з підстав порушення судом норм процесуального права (рішення не підписано суддею). Прийнято нову постанову, якою в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову в даній справі, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту порушення її житлових прав оспорюваним рішенням з урахуванням змісту постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року, наявність якої, на думку суду, є передбаченою ч. 4 ст. 82 ЦПК України підставою для звільнення від доказування обставин, що були встановлені при розгляді аналогічної справи за правилами адміністративного судочинства.

З такими висновками суду колегія суддів погодитися не може з урахуванням наступного.

Статтею 82 ЦПК України передбачено підстави звільнення від доказування й відповідно до ч. 4 цієї статті, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, під посиланням на "іншу справу" у змісті даної статті закону мається на увазі будь-яка інша справа (з іншим предметом чи підставою позову), в якій беруть участь ті ж самі сторони (при цьому не має значення, виступають вони позивачем чи відповідачем).

Разом з тим, статтею 255 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав закриття провадження у справі.

Так, у відповідності до п. 3 ч. 1 даної статті суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

При цьому, зміст даної статті передбачає лише наявність кінцевого рішення у спорі де однаковими є сторони спору, предмет спору та підстави позову. Юрисдикція за якою вирішувався спір у даному випадку жодного правового значення не має.

Вірно встановивши, що повністю ідентичний спір (з тим самим предметом позову та з тих самих підстав) заявлявся позивачем ОСОБА_1 до того ж самого відповідача Лановецької селищної ради народних депутатів, з участю третьої особи ОСОБА_2 , з приводу чого є таке, що набрало законної сили рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року, яким у позові про скасування рішення № 245 від 21.01.1992 року про надання ОСОБА_2 дозволу на купівлю квартири відмовлено в повному обсязі (а.с. 122-131), суд першої інстанції, на думку колегії, суддів безпідставно не взяв до уваги вимоги п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України й прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для прийняття рішення по суті справи з урахуванням вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково й у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. ст. 255, 257 цього Кодексу.

Враховуючи наявність постанови суду, яка набрала законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є обов`язковою підставою для закриття провадження у справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ч. 4 ст. 367 ЦПК України підстав для виходу апеляційним судом за межі доводів апеляційної скарги в зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та скасування рішення суду першої інстанції в даній справі з закриттям провадження.

Керуючись ст. 35 ч. 1; 255 ч. 1 п. 3; 259 ч.ч. 1, 2, 8; 367 ч. 4; 374 ч. 1 п. 4; 377 ч. 1 381 ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 3 п. 2, 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської ради, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Лановецької селищної Ради народних депутатів від 21 січня 1992 року № 245 - закрити.

Судовий збір покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складання повного судового рішення 02 жовтня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи