Ухвала

08 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 191/2700/18

провадження № 61-17640ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року у складі судді Гречко Ю. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О., у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа - Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича (далі - приватний нотаріус КМНО Швець Р. О.), третя особа - Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Синельниківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не зважаючи на зазначені судові рішення, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса КМНО Швець Р. О. з метою стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в позасудовому порядку. Приватний нотаріус КМНО Швець Р. О., не перевіривши безспірність заборгованості, вчинив виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 173 886,50 грн.

Посилаючись на те, що такі дії відповідачів є неправомірними та завдали їй моральної шкоди, що призвело до погіршення стану здоров`я, просила визнати виконавчий напис від 01 листопада 2017 року № 18304, вчинений приватним нотаріусом КМНО Швець Р. О. про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2013 року у розмірі 173 886,50 грн, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути солідарно з відповідачів на її користь на відшкодування моральної шкоди -70 000,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано виконавчий напис № 17204 від 01 листопада 2017 року, вчинений приватним нотаріусом КМНО Швець Р. О., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в загальному розмірі 173 886,50 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто солідарно з ПАТ КБ «ПриватБанк» та приватного нотаріуса КМНО

Швець Р. О. на користь ОСОБА_3 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено. Апеляційну скаргу приватного нотаріуса КМНО Швець Р. О. - задоволено частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

11 березня 2019 року в частині солідарного стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» та приватного нотаріуса КМНО Швець Р. О. на користь ОСОБА_3 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди скасовано, у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга приватного нотаріуса КМНО Швець Р. О. на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, в частині розподілу судових витрат, у якій заявник просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у незмінній після його апеляційного перегляду частині та постанову апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За правилом частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У даному випадку, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена у грошовому вимірі, а відтак, є майновою вимогою.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості в загальному розмірі 173 886,50 грн таким, що не підлягає виконанню та відшкодування моральної шкоди у розмірі

70 000,00 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа - Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик