ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2613/14-ц Номер провадження 22-ц/814/2497/19Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області).

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 відсотка річних за користування коштами згідно договору про заощадження за період з 04 червня 2013 року по 27 липня 2015 року включно в сумі 35395,90 грн. та стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 збитки від інфляції за невиконання умов договору про заощадження за період з червня 2013 року по липень 2015 року в сумі 409 750 грн. 00 коп.

12 січня 2016 року на підставі даного рішення видано 2 виконавчих листа.

05 серпня 2017 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Лукмасло М.М. відновлено виконавче провадження № 50340356 по виконанню виконавчого листа № 553/2613/14-ц, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 12.01.2016 року про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 409 750 грн.

У зв`язку з тим, що в період з 05 серпня 2017 року по час звернення до суду рішення суду було невиконане, скаржник вважає, що його права порушуються.

Просив визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області вжити заходів з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року та виконавчого листа від 12 січня 2016 року по справі № 553/2613/14-ц передбачені ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: винести постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника та надходять до неї; винести постанову про арешт рухомого майна боржника та оголосити заборону на його відчуження; провести опис майна боржника за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 а, і накласти на нього арешт в межах суми боргу.

Зробити перевірку наявності зареєстрованого нерухомого майна на ПАТ КБ «Приватбанк», у разі виявлення накласти на нього арешт та заборону відчуження в межах суми 409 750 грн.

19 жовтня 2018 року представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву про залишення без розгляду вимог скарги ОСОБА_1 в частині покладення зобов`язань на відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області вжити заходів з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року та виконавчого листа від 12 січня 2016 року по справі № 553/2613/14-ц передбачені ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: винести постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника та надходять до неї; винести постанову про арешт рухомого майна боржника та оголосити заборону на його відчуження; провести опис майна боржника за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 а, і накласти на нього арешт в межах суми боргу, проведення перевірки наявності зареєстрованого нерухомого майна на ПАТ КБ «Приватбанк», у разі виявлення накласти на нього арешт та заборону відчуження в межах суми 409 750 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 19 жовтня 2018 року вимоги скарги в цій частині залишено без розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області при виконанні виконавчого листа від 12 січня 2016 року по справі № 553/2613/14-ц, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року про стягнення з ПАТ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 збитків від інфляції за невиконання умов договору про заощадження за період з червня 2013 року по липень 2015 року в сумі 409 750 грн. 00 коп.

Не погодившись з ухвалою суду її в апеляційному порядку оскаржило управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просило ухвалу суду скасувати, а у задоволенні скарги відмовити. В апеляційній скарзі зазначено, що виконавче провадження перебувало у них на виконанні з 08 серпня 2017 року по 26 березня 2018 року, а в подальшому було передано Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. За час перебування, а саме 06 вересня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року, яке залишено без змін на підставі ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 03 грудня 2015 року стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 відсотки річних за користування коштами згідно договору про заощадження за період з 04 червня 2013 року по 27 липня 2015 року включно в сумі 35395,90 грн. та стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 збитків від інфляції за невиконання умов договору про заощадження за період з червня 2013 року по липень 2015 року в сумі 409 750 грн. 00 коп.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 грудня 2015 року залишено без змін.

12 січня 2016 року на підставі даного рішення видано 2 виконавчих листа.

05 серпня 2017 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Лукмасло М.М. відновлено виконавче провадження № 50340356 по виконанню виконавчого листа № 553/2613/14-ц, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 12 січня 2016 року про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 409 750 грн.

Постановою державного виконавця від 06 вересня 2017 року накладено арешт коштів боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду боржником.

26 березня 2018 року виконавче провадження № 54340356 було направлено до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Рішення суду виконано і виконавче провадження завершено.

Як вбачається зі ст. 447, ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення(поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заходівпримусового виконання рішень, до яких відносяться:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи виконавчі листи перебували на виконанні в УДВС ГТУЮ у Полтавській області з 05 серпня 2017 року по 26 березня 2018 року, тобто понад 7 місяців, проте за даний час державним виконавцем лише 06 вересня 2017 року винесено постанову про арешт коштів боржника, жодних інших дій спрямованих на виконання рішення суду вчинено не було. Дана обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Аналізуючи зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області в період з вересня 2017 року по 26 березня 2018 року без покладення зобов`язань усунути допущені порушення.

Безпідставними є доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що справа передана на виконання Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та на момент винесення оскаржуваної ухвали вже виконана, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду, ще до моменту передачі справи та предметом скарги є саме бездіяльність Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 06 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 27 вересня 2019 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко