ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/327/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 307020000 Орендарчук М.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2008 року у справ за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Шельпахівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2008 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

В мотивування позовної заяви вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шельпахівка Христинівського району Черкаської області помер її батько ОСОБА_5 . Позивач вказала, що здійснила його поховання та вступила в управління спадковим майном, заволодівши належним йому державним актом на право приватної власності на землю площею 3,3 га, вартістю 46 665,79 грн, серії ІІ-ЧР №003906, виданим Шельпахівською сільською радою Христинівського району Черкаської області 12 листопада 2001 року, та свідоцтвом про право власності на майновий пай серії ЧЕ НОМЕР_1 , виданим Шельпахівською сільською радою Христинівського району Черкаської області 07 грудня 2005 року, на суму 8 774 грн.

Посилаючись на статтю 549 ЦК України, в редакції 1963 року, позивач вважала себе особою, що прийняла спадщину, звернувшись із заявою до державної нотаріальної контори Христинівського районного нотаріального округу з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено з мотивів прийняття нового ЦК України та необхідності подання заяви про прийняття спадщини.

На підстав викладеного, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, площею 3,3 га, вартістю 46 665,79 грн, яка належить померлому згідно Державного акта на право власності на землю ІІ-ЧР №003906, виданого Шельпахівською сільською радою 12.11.2001 року та на майновий пай 8 774 грн, який належить померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ЧЕ НОМЕР_1 , виданим Шельпахівською сільською радою Христинівського району Черкаської області 07 грудня 2005 року.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2008 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 3,3 га, вартістю 46 665,79 грн, яка належала померлому відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №003906, виданого Шельпахівською сільською радою Христинівського району Черкаської області 12 листопада 2001 року, зареєстрованого в книзі записів за №456, а також на майновий пай на суму 8 774 грн, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ЧЕ НОМЕР_1 , виданим Шельпахівською сільською радою Христинівського району Черкаської області 07 грудня 2005 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги визнані відповідачами у повному обсязі, а тому в силу положень частини четвертої статті 174 ЦПК України 2004 року, підлягають до задоволення у повному обсязі.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій посилались на його незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які являються дітьми померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , прийняли спадщину у встановленому законом порядку шляхом вступу в управління спадковим майном. Після фактичного прийняття спадщини, вони не зверталися до нотаріальної контори за її оформленням і отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вказують, що ОСОБА_1 не була взагалі залучена до участі у розгляді справи в суді першої інстанції, а ОСОБА_4 нібито був залучений до справи, але лише формально, хоча фактично участі у справі не брав.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в частині апеляційних вимог ОСОБА_4 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2008 року у справі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Шельпахівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року апеляційне провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2008 року у справі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Шельпахівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, закрито.

Постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_1 задоволено, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 27 липня 2017 року скасовано, а справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянка, площею 3,3 га, вартістю 46 665,79 грн, що підтверджується Державним актом на право власності на землю ІІ-ЧР №003906, виданого Шельпахівською сільською радою 12.11.2001 року та майновий пай на суму 8 774 грн, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ЧЕ НОМЕР_1 , виданим Шельпахівською сільською радою Христинівського району Черкаської області 07 грудня 2005 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були його діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тобто, оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.

Згідно статті 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР 1963 року (чинної на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 вказувала, що вступила в управління спадковим майном після смерті батька, заволодівши належним йому Державним актом на право власності на землю та Свідоцтвом про право власності на майновий пай.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказувала на те, що являється дочкою померлого ОСОБА_5 та також прийняла спадщину разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вступивши в управління нею. Проте судом першої інстанції при розгляді справи за позовом її сестри ОСОБА_2 , її, як спадкоємця першої черги залучено не було.

ОСОБА_1 являється дочкою ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 .

Колегією суддів встановлено, що позивач заявила позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Шельпахівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування і суд вирішив такий спір, не залучивши до участі у справі ОСОБА_1 , чим позбавив її можливості скористатися процесуальними правами, передбаченими ст. 27 ЦПК України 2004 року (діючого на час розгляду справи в суді першої інстанції), що в свою чергу, не сприяло всебічному і повному з`ясуванню дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін та ухваленню законного і обґрунтованого рішення.

При таких обставинах справи колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення порушує права ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі в розгляді справі.

Доданий до матеріалів справи заповіт складений ОСОБА_5 06 квітня 1999 року відповідно до змісту якого заповідач розпорядився своїм майном де б воно не було і з чого б воно не складалося на випадок своєї смерті, на користь доньки ОСОБА_2 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки позовні вимоги позивача були заявлені з приводу визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Оскільки апеляційний суд не вправі в такому разі скасувати рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд чи залучити таку особу до участі в справі та вирішити спір по суті, і з врахуванням вимог ст.367 ЦПК України про те, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Таким чином у силу процесуальних повноважень згідно зі статтями 367, 374 ЦПК України апеляційний суд не має права залучати до участі у справі на стадії апеляційного провадження інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни чудового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушенням норм процесуального права або неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Шельпахівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

В.Д. Храпко

С.І. Бондаренко