Справа № 383/916/19
Номер провадження 2/383/360/19
04 жовтня 2019 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Бондаренко В.В.,
секретаря судового засідання - Могиленко В.М.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, обґрунтовуючи його тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві спільної часткової власності та складає 3/12 вказного житлового будинку. В даній квартирі зареєстрований відповідач, який з 2013 року по теперішній час в ній не проживає та не з`являється, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі не має і житлом не цікавиться. Посилаючись на ч.2 ст.405 ЦК України вважає, що відповідач втрачає право користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с.17-18).
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.35-36).
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини наведені в позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідач у вказаному житлі не проживав та не проживає. ОСОБА_3 придбала за власні кошти вказану квартиру, яка зареєструвала місце проживання відповідача у даній квартирі. Після смерті ОСОБА_3 квартиру успадкував його батько ОСОБА_4 . Після смерті батька квартиру успадкував він разом із сестрою, яка є матір`ю відповідача, після чого частку сестри він обміняв ставши єдиним власником даної квартири. Вказана квартира є частиною житлового будику, який складається з трьох квартир, до якого також належать господарські будівлі.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації (а.с.45-46), та шляхом розміщення виклику на веб-сторінці Бобринецького районного суду Кіровоградської області веб-сайту «Судова влада України» (а.с.42). Відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі відповідача на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши докази дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст.380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.
Згідно ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90578805 від 26.06.2017 року ОСОБА_1 є власником 2/12 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що озташоваий за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, набутої на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.4).
Крім того, відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90587122 від 26.06.2017 року ОСОБА_1 є також власником 1/12 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, набутої на підставі договору міни (а.с.5).
Таким чином, із копій вищевказаних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90578805 та №90587122 від 26.06.2017 судом встановлено, що позивачу належить 3/12 частки у спільній частковій власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто позивач не яляється власником квартири як окремого об`єкта цивільних прав, оскільки вказана частка у спільній частковій власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в окремий об`єкт цивільних прав не виділена.
З відомостей прореєстрацію Бобринецького РС УДМС в Кіровоградській області вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 30.08.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. А частиною другою цієї статті встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Тобто, за аналізом вказаної правової норми право користування житлом членом сім`ї власника житла втрачається виключно у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Свідок ОСОБА_5 пояснила, що проживає в АДРЕСА_1 з 2007 року та є власником 1/2 частки житлового будинку за вказаною адресою. Будинок поділений на трьох господарів та облаштований трьома окремими входами для кожної квартири. Відповідач ОСОБА_2 є сином сестри позивача та ніколи у вказаному будинку не проживав. На даний час у частці, яка належить позивачу, ніхто не проживає.
Позивач в судовому засіданні від допиту свідка ОСОБА_6 відмовився, оскільки останній в судове засідання не з`явився та нових обставин пояснити не зможе.
Таким чином, з показів свідка ОСОБА_5 неможливо достовірно встановити, що відповідач безперервно понад один рік без поважних причин не проживає за зареєстрованою адресою місця проживання, оскільки свідок безпосередньо в частині будинку, якою користується позивач, не проживає, а з огляду на те, що вказана частка житла облаштована окремим входом свідчить про те, що свідок об`єктивно не може володіти достовірною інформацією про постійне чи періодичне проживання в ній відповідача.
За змістом ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згіднго ч.4 ст.311 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.4, 5 ст.9 ЖК, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Згідно ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Згідно ст. 61 ЖК, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ст. 156 ЖК України).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, хто є іншими співвласниками вказаного житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач, зокрема, що відповідач не являється співвласником вказаного будинку чи членом сім`ї співвласника, відсутності сімейних відносин у відповідача з позивачем чи іншими співвласниками вказаного житла, підставу реєстрації місця проживання відповідача (не надано доказів на підтвердження того, хто із співвласників надав згоду на реєстрацію місця проживання відповідача та перебування з ним у сімейних стосунках та доказів припинення права власності вказаного співвласника). Тобто позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, які підлягають доказуванню під час розгляду спору про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.405 ЦК України), обмежившись наявними в справі доказами.
Оскільки, у відповідності до приписів ст.ст.13, 81 ЦПК України позивачем не надано до матеріалів справи будь-яких доказів, з яких би вбачалось наявність домовленостей з відповідачем щодо втрати ним права користування житлом, інших причин тимчасового не проживання ОСОБА_2 у зазначеному будинку, у зв`язку з чим суд вважає необґрунтованою вимогу позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак у задоволенні позову слід відмовити.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.
Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 311, 380, 382, 405, 810 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 61, 155, 156 Житлового кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 83, 258-259, 263-265, 268, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - відмовити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_4
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 01.04.2006 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1
Повне судове рішення складено 11.10.2019 року.
Суддя В.В. Бондаренко