Справа № 456/1898/18 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/1926/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - "СК "ПЗУ Україна" про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 11 березня 2018 року о 11 год. 55 хв. в м. Стрий на перехресті доріг вул.Шашкевича - М. Заньковецької керуючи автомобілем «Мерседес Бенс» номерний знак НОМЕР_1 при виїзді на перехрестя доріг не надав переваги в русі автомобілю «Шкода Фабія» номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням, який рухався по головній дорозі, вчинив доржньо-транспортну пригоду в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновків експертного дослідження його автомобіль отримав пошкодження для виправлення яких необхідно 82 910 гривень.

Згідно рахунку станції СТО він, як власник автомобіля має обов`язок оплатити вартість запчастин, матеріалів та робіт в сумі 81 035 гривень.

Представником страхової компанії проведено огляд його автомобіля, і 14 червня 2018 року Страхова компанія виплатила страхове відшкодування в сумі 31808,70 гривень, що лише частково покрило видатки на ремонт автомобіля.

З урахуванням зазначених обставин та уточнених вимог від 30 січня 2019 року ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_5 73 590,70 гривень, що становить:

витрати на ремонт автомобіля 81035 гривень - 31808,7 гривень = 49226,3 гривень;

вартість послуг експерта - 2825 гривень;

моральна шкода 15000 гривень;

судові витрати 2988,4 гривень;

правова допомога-3551 гривень.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 49226 (сорок дев?ять тисяч двісті двадцять шість) грн. 30 коп., судові витрати в сумі 9364 (дев?ять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) грн., що в загальній сумі становить 61590 (шістдесят одна тисяча п?ятсот дев?яносто) грн. 30 коп.

В задоволенні решти позову про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що судом було проігноровано позицію та правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі №775/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року.

Вважає, що оскільки його відповідальність є застрахованою згідно страхового полісу №АК/9824966 виданого ПрАТ СК «ПЗУ України», належним відповідачем є страхова компанія.

Також звертає увагу на відсутність доказів щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача.

Просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року та відмовити в позові за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за ремонт автомобіля позивач ОСОБА_3 заплатив 81 035 гривень, Страхова компанія "PZU Україна" виплатила йому 31 808,70 гривень, відтак невідшкодовану суму - 49226,30 гривень, судові витрати та моральну шкоду слід стягнути з винуватиця ДТП - ОСОБА_1 .

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 березня 2018 року об 11 год. 55 хв., в м. Стрий по вул. Шашкевича, гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц» номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, а саме: при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода Фабія» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.03.2018р. винним у даній ДТП був визнаний відповідач по справі ОСОБА_1 , який вину у скоєному правопорушенні не заперечив, а саме, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та його піддано штрафу у розмірі 340,00 грн.

На момент вчинення ДТП (станом на 11 березня 2018 року) цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу №АК/9824966 із строком дії 16 грудня 2017 року по 15грудня 2018 року.

Страхова сума (ліміт) відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000 гривень (а.с.72).

Після настання ДТП представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» провів огляд пошкоджень автомобіля «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 якій належить ОСОБА_3 , після чого Страхова компанія 14 червня 2018 року виплатила останньому страхове відшкодування в сумі 31808,70 гривень.

У той же час, ОСОБА_3 10 квітня 2018 року уклав договір №21/18Е із судовим експертом Петричковичом Б.С. про проведення судової авто товарознавчої експертизи пошкодженого автомобіля.

Відповідно до висновку експерта №21/18Е від 26.04.2018р. вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_2 - 82910,44 грн.

Згідно товарного чеку від 29.05.2018р., ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що за ремонт автомобіля «Шкода Фабія» номерний знак НОМЕР_2 оплачено кошти в сумі 81035,00 гривень.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин , у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За загальними правилом, викладеному у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на це причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

З матеріалів страви встановлено, що після настання страхового випадку ОСОБА_1 повідомив страхову компанію, з якою перебував у договірних стосунках, про настання страхового випадку, представником компанії було проведено огляд автомобіля «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_3 та у подальшому виплачено страхове відшкодування в сумі 31808,70 гривень.

З вимогами до СК «ПЗУ Україна» про виплату відшкодування в сумі 81035,00 гривень ОСОБА_3 не звертався, хоч така сума покривається лімітом полісу №АК/9824966.

Як зазначено у висновках Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в сумі 49226,3 гривень в даному випадку суперечить 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки відсутні підстави для стягнення витрат на ремонт автомобіля, то й відсутні підстави для стягнення з відповідача вартості послуг експерта, моральної шкоди, судових витрат та витрат на правничу допомогу, які є похідними від основної вимоги.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - "СК "ПЗУ Україна" про стягнення коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 1177 гривень 21 коп. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.