ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2577/19
Провадження №2-з/477/21/19
УХВАЛА

про забезпечення доказів

11 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судових засідань - Оселедченко Д.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

08 жовтня 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів в якій просить витребувати з Державного нотаріального архіву Миколаївської області (54038, Україна, м. Миколаїв, вул. Біла, 2/4) договір дарування, який посвідчений 31 січня 2000 року нотаріусом Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області Бердніковою А.Ю. зареєстованого за №1-285 та інших матеріалів, що наявні в справі, оскільки дана довіреність та інші матеріали є невід`ємною частиною договору дарування права на земельну частку (пай) яка їй належить.

В обгрунтування заяви вказала, що у 2007 року їй стало відомо про наявність доручення від 31 січня 2000 року, на підставі якого укладено договір дарування права на земельну частку (пай), дарувальником за яким є фактично вона, але юридичну дію від її мені вчинив ОСОБА_2 . Оскільки вона не бажала укладати вищезазначений договір та бажає звернутись до суду з позовною заявою про визнання договору дарування недійсним, у зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду із заявою про забезпечення доказу, оскільки отримання доказу як договір дарування з дорученням є для неї утрудненим.

Згідно частини 4 статті 118 ЦПК України суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи.

З урахуванням частини 4 статті 118 ЦПК України сторони та інші учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів, суд встановив наступне.

Приписами статті 117 ЦПК України визначений зміст і форма заяви про забезпечення доказів, які заявником дотримані.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною 3 статті 116 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі не можливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно частини 1 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник та її представник звертались до Державного нотаріального архіву Миколаївської області та Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області щодо отримання дублікату чи засвідченої копії доручення, на підставі якого було укладено договір дарування від її імені ОСОБА_2 , однак отримали відповідь про неможливість його надання у зв`язку з тим, що дане доручення не є документом тривалого зберігання.

Заява умотивована тим, що заявник бажає в судовому порядку визнати договір дарування, який укладено на підставі вище зазначеного доручення, недійсним та захистити порушене її майнове право.

Враховуючи вищевикладене та те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заявника про забезпечення доказу шляхом витребування договору дарування з Державного нотаріального архіву Миколаївської області.

При цьому, суд керувався приписами статті 5 ЦПК України, у відповідності до якої здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, а також принципом верховенства права, визначеного статтею 10 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5, 10, 116-118, 258-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити повністю.

Витребувати з Державного нотаріального архіву Миколаївської області області (54038, Україна, м. Миколаїв, вул. Біла, 2/4) договір дарування, який був посвідчений 31 січня 2000 року нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Бердніковою А.Ю. зареєстрований за №1-285 та інших матеріалів, які є невід`ємною частиною договору дарування права на земельну частку (пай).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Оскарження ухвали про забезпечення доказу не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО