Справа № 727/6767/18
Провадження № 22-ц/4808/1151/19
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горейко М.Д., Максюти І.О.

секретаря Турів О.М.

з участю апелянта ОСОБА_1 , представника ПАТ «Дельта Банк» - Мусієнко М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення», нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Строєв Олексій Сергійович, Чернівецька обласна державна адміністрація про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 Ярославовича на заочне рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2019 року, ухвалене суддею Гургулою В.Б.

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У липні 2018 року позивач звернувся з позовом до відповідача про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновлення обтяжень, просив застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08 жовтня 2014 року шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 28 серпня 2007 № 62/ФКВ-07, визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за договором поруки від 28 березня 2007 року, визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (Іпотекодержателем) за іпотечним договором від 28 серпня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 0531; внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів» у записі: номер запису про іпотеку 7267730 змінити іпотекодержателя з ТОВ «Фінансова компанія «Авіастар» на іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк».

Позивач заявлені вимоги обґрунтував тим, що 28 березня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 62/ФКВ-07, згідно умов якого Позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію з максимальним лімітом кредитування 44 340 євро зі сплатою 11 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20 березня 2032 року на умовах визначених цим Договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір від 28 березня 2007 року, згідно умов якого в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно: на будинок номер 21 (двадцять один) блоку А Компакт малоповерхового житлового комплексу Західний в урочищі Чобіт, с. Угринів, Тисменицького району, Івано-Франківської області.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах.

08 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1197. На підставі даного договору ПАТ «Дельта Банк» продало ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» права вимоги за Кредитним договором № 62/ФКВ-07 від 28 березня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 зі змінами та доповненнями до нього, а також за Договорами забезпечення за ним.

Загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором на дату відчуження банком кредиту на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» (08 жовтня 2014 року) у гривневому еквіваленті становила 1 196 628, 21 гривень.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2018 року №127977407 позивачу стало відомо, що у записі про іпотеку 7267730 змінено сторону Іпотекодержателя з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

В ході здійснення перевірки договору відступлення, укладеного між Банком та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», уповноваженою особою виявлені численні факти порушень законодавства України, за результатами якої прийнято рішення, оформлене протоколом від 28 вересня 2015 року №76/2, відповідно до якого вказаний правочин є нікчемним на підставі пунктів 1, 2, 3 ч.3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказані обставини встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 05 грудня 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03 квітня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 22 червня 2017 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2016 року у справі №910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги №2 від 08 жовтня 2014 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар»; зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» повернути ПАТ «Дельта Банк» оригінал кредитного договору від 28 березня 2007 року №62/ФКВ-07, оригінал Додаткового договору від 20 серпня 2008 року б/н до кредитного договору №62/ФКВ-07 від 28 березня 2007 року, оригінал Іпотечного договору від 28 березня 2007 року, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 08 жовтня 2014 року.

На даний час відповідно до рішень Національного Банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснюється процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20 лютого 2017 року №619, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року. Процедура ліквідації спрямована в першу чергу на задоволення вимог держави в особі Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому безпідставна відсутність обтяжень іпотечного майна, що надає змогу здійснювати перехід права власності, завдає збитку не тільки АТ «Дельта Банк», а і державі в цілому. На даний час не відновлене в повному обсязі попереднє становище, а також права та обов`язки осіб, які існували до укладення нікчемного правочину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 06 березня 2019 року позов задоволено. Застосовано до відносин сторін наслідки недійсності Договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08 жовтня 2014 року шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за Кредитним договором № 62/ФКВ-07 від 28 березня 2007 року; шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за Договором поруки від 28 березня 2007 року; шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (Іпотекодержателем) за Іпотечним договором від 28 березня 2007 року, посвідченим нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим Олексієм Сергійовичем за реєстровим номером 0531. Внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів» в записі: номер запису про іпотеку 7267730 - змінено Іпотекодержателя ТОВ «Фінансова компанія «АВІСТАР», на Іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на даний час не відновлене в повному обсязі попереднє становище, а також права та обов`язки осіб, які існували до укладення недійсних правочинів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з тим, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що не є належним відповідачем у справі. Ігнорування дослідження належних фактів і обставин судом першої інстанції призвело до порушення норм матеріального і процесуального права та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Не був належним чином повідомленим про розгляд справи у суді першої інстанції, оскільки всю кореспонденцію отримувала колишня дружина, що унеможливило його явку до суду та подання відзиву.

Дана справа не містить доказів того, що позивач звертався до реєстратора чи будь-якої іншої третьої особи із заявою про заміну кредитора.

Вважає пред`явлення позову штучно створеною ситуацією, внаслідок зловживання позивачем своїми процесуальними правами, адже між ними відсутній спір. Не наділений правами та обов`язками реєстратора, що дало б можливість вносити зміни до Єдиного державного реєстру та таким чином замінити сторону кредитора у цій справі.

Наведені обставини залишились поза увагою суду, що призвело до порушення норм матеріального права та прийняття незаконного рішення.

Процесуальний статус апелянта слід визначити як третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, а не відповідача.

Представник АТ «Дельта Банк» правом на подання відзиву не скористалась.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 8 березня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 62/ФКВ-07, згідно умов якого Позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію з максимальним лімітом кредитування 44340,00 (сорок чотири тисячі триста сорок) євро зі сплатою 11 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 20 березня 2032 року на умовах визначених цим Договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір від 28 березня 2007 року, посвідчений нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С., за реєстровим номером 0531, згідно умов якого в іпотеку АТ «Дельта банк» було передано нерухоме майно, а саме: майнові права на нерухоме майно: будинок номер 21 АДРЕСА_1 двадцять один) блоку "А" АДРЕСА_2 " малоповерхового житлового комплексу " АДРЕСА_3 області.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, посвідчений Соколовим О.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2258, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах.

08 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим №1197. На підставі даного договору АТ «Дельта Банк» продало ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» права вимоги за Кредитним договором № 62/ФКВ-07 від 28 березня 2007 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), зі змінами та доповненнями до нього, а також за Договорами забезпечення за ним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2016 року у справі №910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги №2 від 08 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1197, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», зобов`язано ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» повернути ПАТ «Дельта Банк» оригінал кредитного договору від 28 березня 2007 року №62/ФКВ-07, оригінал Додаткового договору від 20 серпня 2008 року б/н до кредитного договору №62/ФКВ-07 від 28 березня 2007 року, оригінал Іпотечного договору від 28 березня 2007 року М 20531, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 08 жовтня 2014 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги №2-14 від 28 листопада 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1302, що укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення»; зобов`язано ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» повернути ПАТ «Дельта Банк» оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 28 листопада 2014 року за договором продажу прав вимоги №2-14 від 28 листопада 2014 року згідно переліку (а.с. 53-61, т.1).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта ОСОБА_1 , який вимоги скарги підтримав, представника позивача, який вимоги скарги заперечив, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції на предмет законності на обґрунтованості, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2016 року у справі №910/15048/16 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги №2 від 08 жовтня 2014 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар»; зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» повернути ПАТ «Дельта Банк» оригінал кредитного договору від 28 березня 2007 року №62/ФКВ-07, оригінал Додаткового договору від 20 серпня 2008 року б/н до кредитного договору №62/ФКВ-07 від 28 березня 2007 року, оригінал Іпотечного договору від 28 березня 2007 року, що передані згідно акту приймання-передачі прав вимоги від 08 жовтня 2014 року.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/15048/16 від 22 червня 2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 03 квітня 2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що апелянт є боржником за кредитним зобов`язанням на суму кредиту 1 196 628, 21 гривень з метою інвестування у Фонд фінансування будівництва виду «А» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочищі Чобіт с. Угринів Тисмницького району та іпотекодавцем за іпотечним договором, предметом якого є зазначене вище майно.

Крім цього, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, іпотекодавцем зазначеного вище майна є ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» (а.с. 37-38).

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.

Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1-5 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Позивач звернувся до суду за захистом свого права з вимогою застосувати наслідки недійсності правочину, яке встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2016 року у справі №910/15048/16 та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Господарськими судами встановлено недійсність договору купівлі-продажу прав вимоги та повернуто оригінали договорів ПАТ «Дельта Банк» з метою відновлення прав та обов`язків осіб, які існували до укладення недійсних договорів. Встановлено, що сторонами недійсного договору купівлі продажу прав вимоги №2 від 08 жовтня 2014 року були ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар».

Частиною першою статті 216 цього Кодексу визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Реституція - це поновлення порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою заподіяно шкоду, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах.

За правилами цієї статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише щодо сторін такого правочину, тобто за умовами недійсного правочину зобов`язано ТзОВ «Фінансова компанія «Авістар», як сторону недійсного договору купівлі продажу прав вимоги №2 від 08 жовтня 2014 року, повернути ПАТ «Дельта Банк», як іншій стороні правочину, оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них та договорів, що забезпечують виконання зобов`язання.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України у вказаній редакції).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі N 523/9076/16-ц).

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_1 не був стороною договору купівлі-продажу прав вимоги №2 від 08 жовтня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», який на підставі рішення господарського суду м. Києва від 05 грудня 2016 року визнано недійсним, та наслідки недійсності якого просить застосувати позивач, тому він відповідно не може вважатися належним відповідачем у справі, оскільки вимоги на виконання недійсного правочину за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

У даному спорі підтверджено, що сторонами правочину, який визнано недійсним, були ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», а не апелянт ОСОБА_1 , тому за наслідки недійсності правочину повинні відповідати сторони правочину, а не апелянт.

Згідно ч.ч. 1, 10 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом повністю задоволено скаргу ОСОБА_1 , то з ПАТ «Дельта Банк» на його користь слід стягнути суму судового збору в розмірі 8213, 20 гривень судового збору, сплачених за подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що слід скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення», нотаріус Тисменицького районного нотаріального округу Строєв Олексій Сергійович, Чернівецька обласна державна адміністрація про застосувати наслідків недійсності договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08 жовтня 2014 року шляхом визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за кредитним договором від 28 серпня 2007 № 62/ФКВ-07, визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (кредитором) за договором поруки від 28 березня 2007 року, визнання ПАТ «Дельта Банк» стороною (Іпотекодержателем) за іпотечним договором від 28 серпня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. за реєстровим номером 0531; внесення зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо «Відомостей про суб`єктів» у записі: номер запису про іпотеку 7267730 змінити іпотекодержателя з ТОВ «Фінансова компанія «Авіастар» на іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», (місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133) 8213, 20 гривень судових витрат на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: М.Д. Горейко

І.О. Максюта