Справа № 357/553/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 жовтня 2019 рокуБілоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Орєхова О.І.,

за участю секретаря - Сокур О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року позивач публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини.

Між публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 25.12.2013 року на підставі кредитного договору № GР-5753038 (надалі - кредитний договір) видано кредит у сумі 53600 грн.

19.07.2016 року публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом.

Згідно з п.1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб манно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

На баланс публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором.

Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.

Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк «термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач, як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) Відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту: АДРЕСА_1 , тому позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином.

Відповідач, не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.12.2018 року складає 117466 грн., з яких: 45527,45 грн. - заборгованість за кредитом; 36159,42 грн. - заборгованість процентами; 4877,65 грн. - заборгованість: за комісією; 30901,48 грн. - штрафні санкції.

Згідно з п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного бо неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність за спорами, що виникають з кредитного договору, а саме відшкодування збитків, сплата неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України: якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 117466 грн., стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . АДРЕСА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070) витрати зі сплати судового збору у сумі 1762,00 грн. та розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 2-4).

Ухвалою судді від 15 лютого 2019 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 32-33).

07 березня 2019 року за вх. № 9127 судом отримано відзив від ОСОБА_1 на позовну заяву позивача, в якій просила суд у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» відмовити в повному обсязі обґрунтовуючи тим, що позивачем подано позов про стягнення з неї кредиту, який був отриманий нею на підставі договору укладеного між нею та «Банк Ренесанс Капітал» 25 грудня 2013 року. Просить стягнути: 45527,45 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 36159,42 грн. - заборгованість за відсотками, 4877,65 грн. - заборгованість за комісією та 30901,00 грн. - штрафних санкцій.

Однак такі вимоги позивача є незаконними.

Вище перелічену заборгованість з неї вже стягнуто на користь позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 19.03.2018 року (копія виконавчого напису додається). З напису вбачається, що з неї стягнуто такі суми заборгованості, які зазначені в позовних вимогах.

Даний виконавчий напис нотаріуса перебуває на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни. Даний факт підтверджується листом від 018 року, заявою вх. № 66002 про примусове виконання рішення та постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2018 року сер. ВП № 57037488. Тобто з неї вже стягується заборгованість, яку просить стягнути позивач (а.с. 41).

Ухвалою суду від 26 березня 2019 року постановлено визнати обов`язкову явку в судове засідання представника позивача ПАТ «ПУМБ» (а.с. 59-60).

Листом від 20.06.2019 року, судом позивачу роз`яснено невиконання вимог ч. 3 ст. 43 ЦПК України (а.с. 73).

В судовому засіданні, яке відбувалося 12.07.2019 року (а.с. 84-86) представник позивача - адвокат Фацул М.В. підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила вимоги банку задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Бойко І.Ю. заперечувала проти задоволенні вимог банку, просила відмовити банку в задоволенні вимог, так як такі вимоги є безпідставними.

В судове засідання представник позивача Фацул М .В. не з`явилася, надала до суду клопотання, отримане судом 10.10.2019 року за вх. № 37310, в якому просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, отримана 11.10.2019 року за вх. № 37408, в якій розгляд справи просила проводити по наявним матеріалам справи без участі відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення учасників справи в попередніх судових засіданнях, вважає, що позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 була укладена пропозиція укласти договори (оферта) (а.с. 9).

З зазначеної пропозиції вбачається, що між публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладається кредитний договір № GР-5753038 та сума кредиту складає 53600 грн. (пп. 2.1, 2.2.).

Розмір процентної ставки складає 8% (п. 2.4), розмір комісії 0%.

Строк вказаного кредитного договору встановлювався на період з 25.12.2013 року по 25.12.2016 року, тобто на 36 місяців з датою платежу до 25 числа кожного календарного місяця.

На вказаній пропозиції маються підписи сторін.

Цивільний кодекс України термін «оферта», розшифровує як пропозицію укласти договір. Для опису дій сторін та суті оферти відведена стаття 641 «Пропозиція укласти договір»: Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Встановлено, що 19.07.2016 року публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 17-25).

Отже, публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом (а.с. 26-28).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, підписання пропозиції укласти договори (оферта) від 25.12.2013 року свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови даного Договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї.

Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором.

Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частино 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, звертаючись до суду з позовними вимогами позивач зазначає, що у зв`язку із порушенням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань станом на 14.12.2018 року остання має заборгованість перед банком у розмірі 117466 грн., з яких: 45527,45 грн. - заборгованість за кредитом; 36159,42 грн. - заборгованість процентами; 4877,65 грн. - заборгованість за комісією; 30901,48 грн. - штрафні санкції.

В судовому засіданні на питання суду представник позивача наголосила, що зазначений борг відповідача перед банком виник саме з 14.12.2016 року по 14.12.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Встановлено, що виконавчим написом від 19 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № GР-5753038 від 25.12.2013 року у розмірі 87310,51 гривень за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2018 року в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 46031,82 гривень; прострочена заборгованість за комісією - 36403,78 гривень; прострочена заборгованість за процентами - 4874,91 гривень (а.с. 44).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною від 20.08.2018 року відкрито виконавче провадження № 57037488 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 87310,51 гривень (а.с. 45).

Зазначене не спростовано сторонами в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи.

На виконання вимоги суду з боку позивача було надано виписки по особистому рахунку відповідача з яких вбачається, що станом на 10.12.2017 року заборгованість по кредиту становила - 46031,82 грн., заборгованість по процентам становила - 4873,99 грн.; заборгованість по комісії в сумі - 36403,78 грн., всього - 87309,59 грн. (а.с. 109-115).

Однак, вищезазначена заборгованість з відповідача на користь позивача була стягнута на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 19.03.2018 року, з якого вбачається, що з ОСОБА_1 стягнуто такі ж самі суми заборгованості, які зазначені в виписці по рахунку, а саме: прострочена заборгованість - 46031,82 грн.; прострочена заборгованість по комісії - 36403,78 грн; заборгованість по відсоткам - 4874,91 грн.

Отже, у наданій на вимогу суду виписці по рахунку відповідача, остання не відображає суму заборгованості, яку просить стягнути позивач з відповідача, а саме: 45527,45 грн. - заборгованість за кредитом; 36159,42 грн. - заборгованість за процентами; 4877,65 грн. - заборгованість за комісією; 30901,48 грн. - штрафні санкції, а навпаки підтверджує наявність боргу саме ту, яка мала місце на грудень 2017 року, яке вже була стягнута з відповідача ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису від 19.03.2018 року та на даний час здійснюється примусове його виконання.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З боку представника позивача в судовому засіданні під час розгляду справи не було спростовано того, що зазначений виконавчий напис перебуває на виконанні у виконавця та те, що за вказаним виконавчим написом не здійснюються стягнення боргу.

Тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 , а саме: 45527,45 грн. - заборгованість за кредитом; 36159,42 грн. - заборгованість за процентами; 4877,65 грн. - заборгованість за комісією є такими, що не можуть бути задоволенні.

Стосовно стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 30901,48 грн., то з боку позивача не надано жодного належного та допустимого доказу такого нарахування, так як ні в позовній заяві ні в самому розрахунку позивача не зазначено яким чином нараховувалися штрафні санкції та з чого виходив позивач при їх визначенні.

До того ж, сама виписка з особового рахунку, яка надана на вимогу суду за період з 14.11.2016 року по 17.09.2019 року не містить нарахувань інших штрафних санкцій за порушення вимог кредитного договору, де сума складає 30901,48 гривень, крім нарахованих позивачем процентів за користування кредитом.

Крім того, в «Пропозиції укласти договори (оферти)» від 25.12.2013 року, відсутні умови про нарахування штрафних санкцій в тому числі і пені, з якими б погодилася відповідачка. Іншого з боку позивача не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідача з 25.12.2013 року по 14.11.2016 року (а.с. 123-250 том 1, а.с. 1-99 том 2) не береться судом до уваги, так як заборгованість яка виникла у відповідача перед позивачем виникала саме з 14.11.2016 року по 14.11.2018 року, на що в судовому засіданні наголошувала представник позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог, то не підлягають стягненню з відповідача судові витрати понесення останнім при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 203, 526, 530, 599, 610, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 641, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 263, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. 61 Конституції України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, , адреса для листування: 02002, м. Київ, вул. Р. Окіпної, буд. 8Б);

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов