Справа № 140/1854/18
Провадження № 22-ц/801/1964/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 рокуСправа № 140/1854/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 140/1854/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Немирівська державна нотаріальна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Засипкіним Валерієм Анатолійовичем на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 червня 2019 року, повний текст якого складено 01 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Царапори О.П.,

встановив:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно: земельну ділянку, площею 3,4834 га, що розташована на території Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Заповіту батько не залишив. Спадкоємцями за законом після смерті батька є позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та їхня сестра ОСОБА_4 Протягом строку для прийняття спадщини до нотаріальної контори із заявою звернулася лише ОСОБА_2 , яка запевнила інших спадкоємців першої черги, що її заяви для оформлення спадщини буде достатньо, після чого вона оформить спадщину на всіх спадкоємців. Позивач неправильно тлумачила норми закону і вважала, що за заявою одного спадкоємця, усі інші спадкоємці тієї ж черги є такими, що прийняли спадщину. Проте відповідач до цього часу спадщину на себе не оформила. Після цього позивач вирішила особисто у квітні 2018 року звернутися до нотаріуса та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Через те, що відповідач ввела її в оману щодо оформлення спадщини, а також у зв`язку з тривалою хворобою, необхідністю здійснення догляду за хворим чоловіком, віддаленістю Немирівської державної нотаріальної контори від її місця проживання, скрутним матеріальним становищем, позивач особисто не могла звернутися до нотаріальної контори у визначений законом строк з поважних, об`єктивних та непереборних причин.

З цих підстав, відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 24 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено наявність об`єктивних, непереборних, поважних причин, які перешкоджали звернутися із заявою про прийняття спадщини протягом десяти років з дня її відкриття. Не вважаються поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини такі як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Також суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявна заява позивача про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті батька на користь відповідача.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатом Засипкіним В.А., позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у справі доказам, внаслідок чого дійшов хибних висновків, які не відповідають обставинам справи. Зокрема, суд надав неправильну оцінку наявній у матеріалах справи копії заяви ОСОБА_1 від 23 червня 2009 року про відмову від спадщини після смерті батька на користь відповідача, оскільки наявність такої заяви свідчить про те, що між спадкоємцями була домовленість про порядок спадкування, який передбачав що відповідач оформить всю спадщину на себе, а потім поділить її між усіма спадкоємцями, а неподання відповідачем цієї заяви до нотаріальної контори підтверджує, що у останньої не було наміру виконувати цю домовленість. Саме через введення ОСОБА_2 в оману позивача щодо оформлення спадщини, остання протягом такого тривалого часу не зверталася до нотаріальної контори, а тому були поважні, непереборні та об`єктивні причини для неприйняття спадщини у встановлений законом строк.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив, в якому проти апеляційної скарги заперечила, просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нечепуренко Г.І. проти апеляційної скарги заперечила, підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Немирівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 , після чого змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а.с.13).

З довідки №1704 від 29 травня 2019 року видно, що ОСОБА_1 проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14, 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.17).

Згідно з довідкою № 82 від 12 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради, на день смерті ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с. 87).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 3,4834 га, на території Байраківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, належної йому на підставі Державного акта серії ЯГ №489374 від 02 червня 2008 року (а.с.18).

Як видно із копії спадкової справи №820/08 до майна ОСОБА_3 , до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася дочка померлого ОСОБА_2 (а.с. 82).

Інші спадкоємці, зокрема, дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_11 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_12 звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини на спадкове майно, належне ОСОБА_3 , на яку отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 квітня 2018 року з підстав неприйняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутність факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлим за однією адресою (а.с. 20).

З виписки з медичної картки амбулаторного хворого, наданої Подільським регіональним центром онкології від 25 травня 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 з 2000 року перебуває на «Д»-диспансерному обліку з онкологічним захворюванням. 27 січня 2000 року та 17 травня 2001 року ОСОБА_1 були проведені оперативні втручання, 04 травня 2018 року, 25 травня 2018 року були проведені медичні обстеження, рекомендовано контроль у Подільському регіональному центрі онкології через один рік (а.с.23).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 23 травня 2018 року, складеного комісією в складі депутата Наконечної І.І., сусідів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_1 з 2008 року здійснювала догляд за своїх хворим чоловіком ОСОБА_8 до його смерті (а.с.15).

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 N 7).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем наявності об`єктивних, непереборних та поважних причин, які перешкоджали протягом десяти років з дня відкриття спадщини, 26 травня 2008 року, звернутися до нотаріуса з відповідною заявою.

Доводи позовної заяви про те, що через введення відповідачем позивача в оману щодо спадкування майна після смерті батька та невиконання ОСОБА_2 домовленості щодо порядку спадкування не можуть бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, адже юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину не є поважною причиною пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Також не може бути визнаною поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батька, наявність у позивача хвороби, у зв`язку з якою вона перебуває на диспансерному обліку в Подільському регіональному центрі онкології, оскільки як було встановлено оперативні втручання були проведені ОСОБА_1 у 2000 та 2001 році, тоді як з часу відкриття спадщини 25 травня 2008 року до 24 квітня 2018 року позивачем не надано належних і допустимих доказів, що у зв`язку з наявним захворюванням існували непереборні обставини, які перешкоджали звернутися до нотаріальної контори в цей час.

Саме по собі перебування на диспансерному обліку, яке передбачає комплекс заходів щодо спостереження за хворими, проведення лікувально-профілактичних заходів, не свідчить про цілковиту неможливість реалізації особою своїх прав.

Інші підстави, як то догляд за хворим чоловіком, віддаленість Немирівської державної нотаріальної контори від місця проживання та скрутне матеріальне становище позивача, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами в контексті поважності причин пропуску строку для звернення із відповідною заявою лише у квітні 2018 року. Крім іншого, як було встановлено, чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ґрунтуються на повно та всебічно досліджених обставинах справи, підтверджені доказами у справі, яким суд дав належну юридичну оцінку.

Разом з тим, посилання суду першої інстанції на копію заяви ОСОБА_1 від 23 червня 2009 року про відмову від своєї частки спадщини після смерті батька ОСОБА_3 на користь відповідачки ОСОБА_2 , як на підставу для відмови у задоволенні позову є помилковим (а.с.68).

Так, за наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 N 7).

Проте, як видно із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 , вищевказана заява до нотаріальної контори подана не була і в матеріалах спадкової справи відсутня, а тому не могла бути прийнята як доказ відмови ОСОБА_1 від прийняття спадщини і як наслідок відмови у визначенні додаткового строку для її прийняття.

Однак, такі висновки суду першої інстанції не вплинули на правильність вирішення спору по суті щодо відмови у задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Засипкіним Валерієм Анатолійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник