Провадження № 2-о/760/5/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю присяжних- Панкової О.А., Вятохи Д.А.

секретаря - Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуном, суд

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року заявник звернулася до суду з заявою і просить:

- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним;

- встановити над ним опіку і за поданням Органу опіки та піклування призначити його опікуном.

Ухвалою суду від 12 січня 2018 року у справі було відкрито провадження.

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року в справі була призначена судова психіатрична експертиза.

Справа двічі направлялася в експертну установу - Український науково-дослідний інститут спеціальної і судової психіатрії та наркології, однак поверталася до суду без виконання ухвали та проведення експертизи в зв`язку з неоплатою її вартості заявником, на якого ухвалою суду був покладений такий обов`язок і який судом неодноразово за клопотанням експертної установи повідомлявся про необхідність її оплати.

/ а.с. 146; 148 - 155; 197 - 206 /

27 серпня 2019 року справа повторно була повернута до суду експертною установою без проведення експертизи в зв`язку з неоплатою вартості її проведення.

Відповідно до ч.1 ст.299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Після повернення справи з експертної установи вона двічі призначалася до судового розгляду: на 23 вересня 2019 року та 17 жовтня 2019 року.

Двічі заявник та особа, відносно якої ставиться питання, в судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд до відома не ставили.

Судові повістки, що направлялися на зазначені в матеріалах справи адреси повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Порядок вручення судових повісток визначено ст.ст.128, 130 ЦПК України, а також п.п.99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року.

Таким чином, повідомлення заявника про час розгляду справи за зазначеною ними в справі адресою здійснювалося відповідно до вимог закону.

Виходячи з цього, суд вважає, що заявник, будучи ініціатором даного судового провадження, обізнаний про розгляд справи, однак не скористався правом участі у судових засіданнях, не отримуючи судових повісток та не проявляючи зацікавленості в розгляді справи.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За змістом ч.ч.1,2 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Не дивлячись на тривалість перебування справи в провадженні суду, неодноразової неявки заявника в судові засідання, ухилення від участі в експертизі, а також неподання доказів поважності причин неявки в судові засідання, розгляд справи неодноразово відкладався.

Суд вважає, що дії заявника, направлені на неотримання судової кореспонденції, яка направлялася йому судом за адресою, зазначеною ним у заяві, є свідомими,спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.

Такої ж позиції притримується і Верховний Суд в постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки заявника в судові засідання спричиняє затягування строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Аналіз приведеного вище свідчить про те, що саме заявник не проявляє зацікавленості у розгляді справи, не з`являючись у судові засідання.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В свою чергу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме:

-повторна неявка позивача поспіль у судове засідання;

-належне повідомлення позивача про час розгляду справи;

-відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду;

-неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті;

-відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

З урахуванням змісту заяви, вимог закону щодо особистої участі заявника в справах даної категорії, а також ухилення заявника від участі в експертизі шляхом її неоплати, проведення якої, з точки зору ст.105 ЦПК України, є обов`язковим, суд вважає, що дані обставини є перешкодою для розгляду справи в відсутності заявника.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 43,44,49,223, 257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуном залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А.Шереметьєва

Присяжні: О.А.Панкова

Д.А.Вятоха