Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 219/1766/18

провадження № 61-12362св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 22 травня 2019 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Кішкіної І. В., Тимченко О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2012 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн на утримання їх дитини ОСОБА_3 Відповідач належним чином рішення суду не виконує, має заборгованість по сплаті аліментів.

Також вказувала, що їх донька вступила до Державного вищого закладу «Артемівський коледж транспортної інфраструктури». Навчання є платним та складає 9 000,00 грн на рік. Станом на 01 липня 2018 року нею були внесені кошти за навчання на загальну суму 9 950,00 грн.

Вважаючи витрати по оплаті вартості навчання доньки додатковими витратами на дитину в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України (далі - СК України), та що відповідач повинен компенсувати їй частину цих витрат, позивач просила (з урахуванням уточнених позовних вимог) стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з навчанням у Державному вищому навчальному закладі «Артемівський коледж транспортної інфраструктури» станом на 01 липня 2018 року в розмірі 4 975,00 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з навчанням у Державному вищому навчальному закладі «Артемівський коледж транспортної інфраструктури» станом на 01 липня 2018 року у сумі 4 975,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема доведеності суми додаткових витрат позивача в розмірі 9 950,00 грн на навчання дитини ОСОБА_3 , які підтверджується відповідними квитанціями, а за таких обставин обґрунтованим є стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 4 975,00 грн (1/2 від 9 950,00 грн).

Постановою Донецького апеляційного суду від 22 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2019 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_1 в обґрунтування вимог вказувала, що витрати на навчання є додатковими витратами на дитину та їх половина підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача, проте навчання дитини у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини та регулюється іншою нормою матеріального закону, ніж стаття 185 СК України.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 22 травня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову повністю та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що апеляційний суд неправильно не взяв до уваги норми Конституції України та статті 185 СК України, якою передбачено, що батьки повинні брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а перелік цих обставин не є вичерпним; відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання з виплати аліментів, що підтверджується відомостями з матеріалів справи; спільна з відповідачем дитина навчається у державному вищому закладі, а мати та батько згідно зі статтею 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини; до особливих обставин відноситься і розвиток здібностей дитини, і у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Від інших учасників справи не надходило відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи з Артемівського міськрайонного суду Донецької області, встановлено особам, які беруть участь у справі, строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, апостанова апеляційного суду - без змін, оскільки її ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 09 жовтня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набуло законної сили 07 лютого 2014 року.

Згідно з інформацією Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 21 листопада 2016 року на його виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 4 627,28 грн.

Згідно з договором № 2954/17 від 31 серпня 2017 року неповнолітня ОСОБА_3 вступила до Державного вищого закладу «Артемівський коледж транспортної інфраструктури», спеціальність: «Обслуговування комп`ютерних систем і мереж», строк навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. Загальна вартість навчання становить 36 000,00 грн: за 1 курс, 2 курс, 3 курс, 4 курс навчання по 9 000,00 грн за кожний. Пунктом 5.3 договору передбачено, що оплата за рік навчання вноситься за семестр, перший внесок до його початку.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Доводи касаційної скарги про те, що навчання дитини у державному вищому закладі та розвиток здібностей дитини в цьому напрямку і є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків, не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань зі сплати аліментів на висновки судів не впливають та не відносяться до суті спірного питання.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

З огляду на викладене, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, належним чином оцінивши подані сторонами докази, правильно виходив із того, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик