КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/4913/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10385/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю,
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

8 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Хоменко І.О.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та з початку лютого 2018 року проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, у зв`язку з чим ОСОБА_2 1 березня 2018 року подано позов до суду про розірвання шлюбу.

Зазначила, що у шлюбі сторонами придбано автомобіль марки «Skoda superb» 2009 року випуску. На даний час за відповідачем жодного транспортного засобу не числиться.

Враховуючи, що спірне майно придбано сторонами за час перебування у шлюбі, однак питання щодо його поділу не вирішено, позивач просить суд поділити спільне майно подружжя, що складається із транспортного засобу марки «Skoda superb» 2009 року випуску, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частки у спільному майні в розмірі 134 770 грн. 35 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 серпня 2013 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане ВРАЦС Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1155 (а.с.9).

Судом встановлено,що транспортний засіб марки «Skoda superb» придбаний під час зареєстрованого шлюбу за спільні кошти сторін, отже є об`єктом спільної сумісної власності сторін у справі як подружжя.

Однак, з листа Головного сервісного центру МВС України від 24 жовтня 2018 року вбачається, що транспортний засіб марки «Skoda superb 1798», номер двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 вибув 15 лютого 2018 року із власності ОСОБА_3 та наразі перебуває у власності ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу (а.с. 24-25).

Позивач зазначає, що даний автомобіль, який було ними придбано за спільні кошти, був відчужений відповідачем без згоди позивача.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України, визначено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб «Skoda superb» на даний час у власності відповідача не перебуває, а позивачем не надано суду відомостей щодо вартості зазначеного транспортного засобу.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Однак, суд першої інстанції не роз`яснив позивачу наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема надання доказів щодо вартості відчуженого автомобіля.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами у справі, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 3 серпня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль «Skoda superb 1798», 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_3 .

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , даний автомобіль продано 15 лютого 2018 року за 50 000 грн. (а.с. 83).

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Колегія суддів не може погодитись з позицією відповідача, що автомобіль було продано за згодою позивачки, в період шлюбу та гроші від продажу спільної власності було витрачено в інтересах сім`ї, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з копії позовної заяви про розірвання шлюбу, та встановлено рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року, сторони з початку лютого 2018 року спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо.

Вимоги позовної заяви про розірвання шлюбу ОСОБА_3 визнав у повному обсязі, що підтверджується його заявою від 14 червня 2018 року.

Оскільки відповідач розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивачки (дружини на момент відчуження спірного автомобіля), то остання має право на грошову компенсацію Ѕ частини вартості спірного автомобіля.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У зв`язку із зазначеним, колегією суддів запропоновано сторонам надати докази щодо дійсної (ринкової) вартості автомобіля на час розгляду справи в суді, проте ані позивач, ані відповідач не скористалися своїм правом надати такі докази в суд апеляційної інстанції, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості автомобіля в розмірі Ѕ частини виходячи з суми продажу автомобіля (з 50000 грн.).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме - з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 належить стягнути 25000 грн. як грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини вартості автомобіля, який був спільною сумісною власністю подружжя та відчужений без згоди одного з подружжя.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненнюсудовий збір в розмірі 375 грн. за подачу апеляційної скарги та в дохід держави - 242 грн. 59 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 25 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 375 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 242 грн. 59 коп. в дохід держави.

В решті у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді