Номер провадження: 22-ц/812/1690/19
Постанова

іменем України

10 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

- представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

- представника третьої особи АТ «ОТП Банк» - Корець Ю.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Центральний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Черенкової Н.П., у приміщенні цього суду 02 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору акціонерне товариство «ОТП Банк», про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності,

установив:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2000 року по 2012 рік та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з придбанням цього майна, яке зареєстровано в 2005 році на праві власності за відповідачем, за їх спільні кошти і спільною працею.

Ухвалою Центрального районного сулу м. Миколаєва від 15 січня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору акціонерне товариство «ОТП Банк».

29 серпня 2019 року з метою забезпечення позову позивачем було подано заяву, в якій він просив забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна будинку АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи заяву тим, що 22 серпня 2019 року в системі електронних торгів арештованого майна СЕТАМ https://setam.net.ua, розміщено оголошення про призначення на 23 вересня 2019 року публічних торгів з продажу цього будинку.

Посилаючись на те, що між сторонами існує спір про право власності на вищезазначений будинок, а в разі вибуття будинку з власності відповідача унеможливить ефективний захист його прав в обраний ним спосіб, позивач просив про задоволення заяви.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права АТ «ОТП Банк» як стягувача у виконавчому провадженні та прийняття запропонованого заходу забезпечення позову не пов`язане з предметом позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та забезпечити позов зупиненням продажу арештованого спірного майна.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права. Заявник зазначав, що під час вирішення питання про забезпечення позову суд першої інстанції не врахував, що у разі продажу будинку можливість захисту прав позивача в обраний ним спосіб буде втрачена.

-2-

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Вислухав суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін та третьої особи, перевірив доводи апеляційної скарги та матеріали цивільної справи колегія судів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 263 ЦПК України, а апеляційна не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з придбанням цього майна за їх спільні кошти і спільною працею.

З метою забезпечення позову позивач просив зупинити продаж арештованого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності сторін, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_3 є боржником у виконавчому провадженні № 59455382 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на суму 38 924,29 доларів США, відкритого на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2013 року, ухваленого у справі № 490/7525/13- ц про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Крім того, ОСОБА_3 є боржником у виконавчому провадженні № 59454658 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на суму 487 467 грн. 15 коп., відкритого на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2010 року, ухваленого у справі № 2-ц-1-5021/2010 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

У ході виконавчого провадження, 03 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. накладено арешт на нерухоме майно боржника, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зазначений житловий будинок був переданий ОСОБА_3 в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк». На підставі договору про відступлення права вимоги від 10 грудня 2010 року іпотекодержателем є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що підтверджується Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державного реєстру іпотек (а.с.64 -65 т. 2).

На офіційному сайті державного підприємства «Сетам» було розміщено оголошення про те, що 23 вересня 2019 року відбудеться аукціон з продажу спірного будинку на яке звернуто стягнення.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, по захист яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

-3-

Згідно із п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 150 ЦПК позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути розмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Позивач не обґрунтував в чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у справі про визнання права спільної сумісної власності з огляду на те, що спірний будинок був переданий в іпотеку на забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором, а отже, позивач усвідомлював ризики невиконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором, зокрема можливість примусової реалізації спірного житлового будинку на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

За змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі і на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За вказаних обставин, доводи позивача про те, що у разі продажу будинку можливість захисту його прав, зокрема його права на проживання в будинку, набутого як членом сім`ї відповідача, в обраний ним спосіб буде втрачена, є необґрунтованими, оскільки не спростовують висновків суду та не стосуються предмету позовних вимог.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 тривалий час перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не виконує рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2013 року, ухваленого у справі № 490/7525/13- ц про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на загальну суму 38 924, 29 доларів США та рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2010 року, ухваленого у справі № 2-ц-1-5021/2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 487 467 грн. 15 коп., що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О.

-4-

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як стягувача у виконавчому провадженні, а тому оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим. При цьому, хоча суд і зазначив стягувача АТ «ОТП Банк», а не ТОВ «ОТП Факторинг Україна», проте це не впливає на правильність висновку суду про порушення прав стягувача.

Інші доводи апеляційної скарги є суб`єктивними та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, а тому на підставі ст. 375 ЦПК України оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2019 року.