ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2208/4771/12
Провадження № 22-ц/4820/1499/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні справу №2208/4771/12 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2019 року (суддя Вдовичинський А.В. повне судове рішення складено 07 червня 2019 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремети Олександра Вікторовича та скасування постанов державного виконавця.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із скаргою на дії державного виконавця Арланов А.М. зазначав, що в провадженні Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження ВП 37176804 з примусового виконання виконавчого листа №2/2208/1884/12, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 06.07.2012 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно, починаючи з 18.06.2012 року і до повноліття дитини. В ході цього виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанови від 15.04.2019 року та від 17.04.2019 року, якими його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, двічі обмежено у праві керування транспортними засобами, обмежено його право користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також накладено арешт на майно із внесенням відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. ОСОБА_1 вважає вказані постанови державного виконавця незаконними, оскільки при їх винесенні державний виконавець керувався статтями 11 та 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 06.02.2018 року, тобто з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року.

ОСОБА_1 вказує, що державним виконавцем станом на 31.03.2019 року нарахована заборгованість скаржника зі сплати аліментів за період з 01.03.2013 року по 31.03.2019 року в сумі 125336 грн. Проте, введені Законом України від 07.12.2017 року обмеження прав фізичної особи, зокрема у праві виїзду за межі України та праві керування транспортними засобами, підставою для застосування котрих є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла тільки після 06.02.2018 року. Однак, в постановах державного виконавця про встановлення тимчасових обмежень від 15.04.2019 року та від 17.04.2019 року вказано, що заборгованість за аліментами у нього виникла до набрання чинності Законом України від 07.12.2017 року. Скаржник вважає, що державний виконавець при винесені зазначених постанов не врахував конституційний принцип дії закону в часі, тому просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС ГТУЮ у м. Києві Шеремети О.В. про винесення ним по виконавчому провадженні ВП №37176804 вказаних постанов, зобов`язати державного виконавця усунути порушення його прав та скасувати оскаржені постанови.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2019 року в задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2019 року судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладено на заявника ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд, розглядаючи його скаргу, залишив поза увагою ту обставину, що існують дві постанови державного виконавця про обмеження його у праві керування транспортними засобами, що є порушенням ст. 61 Конституції України та ст. ст. 2, 71 Закону України «Про виконавче провадження». Апелянт зазначає, що підставою для застосування обмежень прав фізичної особи щодо виїзду за межі України та праві керування транспортними засобами, введених Законом України від 07.12.2017 року є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців і ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла тільки після 06.02.2018 року. Проте, у постановах державного виконавця про встановлення тимчасових обмежень вказано, що заборгованість за аліментами виникла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, тому вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для нарахування заборгованості. Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 просив суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову про задоволення його скарги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вважає її законною і обґрунтованою, посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань по сплаті аліментів, а тому державний виконавець у відповідності із ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» на вдосконалення порядку примусового стягнення вжив передбачені законом заходи, спрямовані на забезпечення належного виконання рішення про стягнення аліментів.

Учасники справи до суду не з`явились, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В силу положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення в повному обсязі вказаним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в провадженні Шевченківського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/2208/1884/12, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 06.07.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно, починаючи з 18.06.2012 року і до повноліття дитини (а.с. 23).

На виконання зазначеного судового рішення, постановою державного виконавця відділу ДВС Святошинського РУЮ від 20 липня 2012 року було відкрито виконавче провадження ВП 37176804 (а.с.63).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за №Дв/32 від 15.04.2019 року, що складена державним виконавцем Шеремет О.В., заборгованість ОСОБА_1 по аліментам за період з 01.03.2013 року по 31.03.2019 року складає 125336 грн. (а.с. 38-39).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у місті Києві Шеремет О.В. серії від 15.04.2019 року ВП №37176804 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 з підстав наявності заборгованості по аліментах, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців та ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням (а.с. 44).

Також, постановами старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у місті Києві Шереметом О.В. від 15.04.2019 року встановлено тимчасові обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та виїзду за межі України з підстав наявності заборгованості по аліментах, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців та ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2208/1884/12 від 06.07.2012 року (а.с. 40, 42).

Крім того, 17 квітня 2019 року старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у місті Києві Шеремет О.В. у виконавчому провадженні №37176804 виніс постанови про: встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами з підстав наявності заборгованості по аліментах, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за шість місяців та ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2208/1884/12 від 06.07.2012 року (а.с. 41, 43).

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Такі скарги розглядаються в порядку, передбаченому ст.ст. 447-450 ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В силу положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно вимог ч. ч. 1, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних постанов (квітень 2019 року)) виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» - строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Тобто, для застосування обмежень, що передбачені ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» обчислюється заборгованість зі сплати аліментів за весь період часу з моменту пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання і до фактичного погашення заборгованості.

З огляду на вищевикладене, врахувавши наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про ненадання доказів скаржником неможливості застосування до його прав, як боржника, тимчасових обмежень і про законність дій державного виконавця при прийнятті оскаржуваних постанов від 15.04.2019 року про: арешт майна боржника; встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та від 17.04.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; так і про законність зазначених постанов.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що при застосуванні обмежень до боржника, що передбачені ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» повинна розраховуватися тільки заборгованість, що виникла після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2234-VIII від 07.12.2017 року, а саме після 06.02.2018 року - є помилковими і не відповідають нормам Закону, адже визначення розміру заборгованості, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є саме порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності боржника.

Також, колегія суддів зауважує, що вимоги скарги ОСОБА_1 про скасування постанов державного виконавця мають формальний характер, оскільки стосуються скасування заходів, вчинених державним виконавцем для реального виконання судового рішення.

При цьому ОСОБА_1 не зазначає, яким чином скасування постанови про арешт майна боржника від 15 квітня 2019 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15 квітня 2019 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві у праві керування транспортними засобами від 15 квітня 2019 року та постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 17 квітня 2019 року сприятиме добровільному виконанню ним судового рішення.

Судова колегія вважає, що оскаржувані постанови державного виконавця від 15.04.2019 року про: арешт майна боржника; встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами та від 17.04.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії не порушують права ОСОБА_1 , як аліментного боржника, оскільки ці тимчасові обмежувальні заходи, що вжиті державним виконавцем на підставі ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», не посилюють відповідальність, а вдосконалюють порядок примусового стягнення і спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення про стягнення аліментів з метою зменшення розміру їх заборгованості, забезпечення захисту інтересів стягувача та прав дитини на належне утримання. А тому такі доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у визнанні неправомірними дій старшого державного виконавця щодо винесення постанови від 17 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, виходячи із наступного.

Так, ст. 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Встановлено, що у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів постановою старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у місті Києві Шеремет О.В. від 15 квітня 2019 року встановлено тимчасові обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 42).

Також, 17 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у місті Києві Шеремет О.В. у виконавчому провадженні №37176804 винесено аналогічну постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами (а.с. 43), що суперечить положенням ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 61 Конституції України.

Колегія суддів вважає обґрунтованою скаргу ОСОБА_1 в частині незаконності дій державного виконавця при винесенні ним постанови від 17 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами при наявній постанові від 15 квітня 2019 року аналогічного змісту.

А тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій державного виконавця при винесенні ним постанови від 17 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами є обґрунтованими.

Враховуючи вимоги скарги та вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України, судова колегія вважає, що вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС ГТУЮ в м. Києві Шеремети О.В. усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом скасування постанови від 17.04.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами є неналежним способом захисту, адже в силу вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець такими повноваженнями не наділений.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у визнанні неправомірними дій старшого державного виконавця при винесенні постанови від 17 квітня 2019 року щодо встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2019 року в частині відмови у визнанні неправомірними дій старшого державного виконавця щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 17 квітня 2019 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремети Олександра Вікторовича щодо винесення постанови від 17 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

В решті ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І. Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду А.П. Корніюк