ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 684/435/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1439/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), П`єнти І.В.,Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова В.М.

з участю: представника позивача, представника відповідача - ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 684/435/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана його представником Сапоновим Олександром Вікторовичем , на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2019 року у складі судді Завадської О.П. у цивільній справі за позовом громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний нотаріус Старосинявської районної державної нотаріальної контори Хмельницької області ОСОБА_15, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В червні 2016 року ОСОБА_3 , який є громадянином Російської Федерації через свого представника ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати заповіт, складений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 жовтня 2014 року та посвідчений державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори, ОСОБА_15 за реєстровим № 1054 - недійсним; визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 - у три місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 83 роки, помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був батьком ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із домоволодіння по АДРЕСА_1 , земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку та господарських споруд, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області.

26 жовтня 2010 року ОСОБА_6 склав заповіт на все майно, яким все своє майно заповів синові ОСОБА_3 , який був посвідчений секретарем Заставецької сільської ради Старосинявського району. Однак, в останні роки батько позивача важко хворів, але не бажав залишати батьківщину і переїздити до сина в м. Санкт-Петербург Російської Федерації. Тому родина спільно його доглядала, піклувалася про нього, а на зимовий період 2014 року було погоджено, що ОСОБА_6 буде проживати в далекої родички ОСОБА_2 . На похоронах ніхто не знав і ОСОБА_2 не розповідала, що померлий склав новий заповіт, згідно якого все його майно мало перейти до сина ОСОБА_2 - відповідача ОСОБА_1 .

Представник позивача зазначав, що ОСОБА_2 приховала від всіх родичів факт укладення заповіту 21 жовтня 2014 року, який був оформлений за чотири дні до смерті спадкодавця,на зовсім чужу для померлого людину її сина ОСОБА_1 . Також на думку позивача, спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг ними керувати, оскільки його психіка та пам`ять були порушеними, тому волевиявлення не було вільним. Крім того, померлий хворів на серцево-судинну недостатність, кардіосклероз, у нього також була катаракта і він погано бачив, а перед смертю в нього загострились розлади свідомості, що супроводжувалися постійним відчуттям страху.

Також, представник позивача вказував, що ОСОБА_3 про факт укладення заповіту від 21 жовтня 2014 року стало відомо лише в травні 2016 року, коли він дізнався, що був дійсно оформлений заповіт а не договір дарування, як раніше стверджувала ОСОБА_2 , який посвідчений за чотири дні до смерті батька державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 21 жовтня 2014 року за р. № 1054, яким все майно було заповідано відповідачу.

В подальшому представник позивача уточнив позовну заяву в частині зміни підстав позову, та зазначив третіми особами - державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 та ОСОБА_2 . При цьому, вказав, що в позивача є обґрунтовані сумніви в добровільному волевиявленні батька заповісти все майно чужій людині, яка проживає в іншому місті та з якою він не спілкувався, тим самим автоматично скасувавши заповіт на рідного сина, в чому вбачає застосування до спадкодавця психічного тиску (примусу) з боку третіх осіб. Наполегливе схиляння ОСОБА_2 до складання спадкодавцем, який в силу життєвих обставин тимчасово проживав в її будинку та в певній мірі залежав від неї, оспорюваного заповіту вбачалось з телефонних розмов рідних з останнім. На думку представника позивача, державний нотаріус при посвідчені оспорюваного заповіту порушила права заповідача та його потенційних спадкоємців по закону чи попередньому заповіту, оскільки фактично усунула останнього від особистої участі при складанні та посвідчені його заповіту, формально зіславшись на його похилий вік, без з`ясування наявності реальної хвороби чи фізичної вади, що б могли перешкоджати йому підписати заповіт.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 та його представник - адвокат Сапонов О.В. не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, вважають його незаконним та необґрунтованим, оскільки має місце неповне з`ясування судом усіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийняв до уваги висновок судово-психіатричної експертизи № 710 від 27 жовтня 2017 року, який був проведений на підставі тих матеріалів та медичної документації, які були направлені судом та показах свідків, які були допитані в ході розгляду справи зі сторони відповідача, це ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 і які говорили про те що покійний був в приятельських відносинах із ОСОБА_1 хотів саме йому передати у спадок все належне майно, усвідомлював значення своїх дій та розумів їх, проте оскільки погано бачив тому заповіт за нього підписала вищевказані свідки, проте це не є об`єктивними доказами, які свідчили б про законність спірного заповіту. Натомість судом не прийнято до уваги покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які у своїх поясненнях спростовували цю інформацію, говорили про те, що на померлого чинився тиск і ОСОБА_1 вони жодного разу біля ОСОБА_6 не бачили, оскільки він проживав один і про обдарованого ніколи нічого не розповідав, навпаки померлий все записував у свій власний щоденник, тому доводи що він погано бачив і не міг підписати заповіт є суперечливими. Крім того, представник позивача посилається, що судом не прийнято до уваги, той факт, що ОСОБА_2 посприяла швидкому відчуженню майно отриманого у спадок на користь ОСОБА_12 , якого суд відмовся залучати до участі в справі та навіть допитати в якості свідка.

Також представник апелянта зазначає, про порушення з боку державного нотаріуса, яка посвідчувала заповіт, оскільки нею було порушено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, тому що саме нотаріус, а не свідки мала прочитати вголос текст заповіт, про що зобов`язана зробити відповідно відмітку. Крім того, підставою фактичного усунення державним нотаріусом спадкодавця від власноручного підпису свого заповіту, нотаріус зазначила похилий вік спадкодавця, а не будь-яку з хвороб очей, що жодним чином не обмежували можливості ОСОБА_6 самостійно прочитати та підписати заповіт.

Тому з огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його представник - адвокат Сапонов О.В. просили скасувати рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2019 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Держаний нотаріус Старосинівської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Хмельницькій області ОСОБА_15 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що під час посвідчення спірного заповіту нею було перевірено дієздатність ОСОБА_6 на підставі документів, які передбачені ст. 43 Закону України «Про нотаріат», встановлено волевиявлення особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальних дій, а також чи розуміє вона в момент складання та підписання правочину значення своїх дій. Заповідальне розпорядження ОСОБА_6 викладене у заповіті та посвідчене нею 21 жовтня 2014 року за реєстрованим № 1054 і було чітко сформульоване заповідачем, кому і яке саме майно заповідається, волевиявлення при цьому заповідача було вільним. Крім того, вказує нотаріус, що при складенні заповіту встановити фізичну здатність писати і читати заповідача, інакше як з його слів в неї не було. Також, нотаріус посилається, що відповідно до ч. 5 ст. 1253 ЦК України та п. 1.11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, саме свідки, а не нотаріус зачитають заповіт вголос, про що зазначається в тексті заповіту та посвідчувальному написі у випадку, якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт і за його дорученням він може бути підписаний іншою особою і в цьому випадку посвідчення заповіту відбувається при свідках. Державний нотаріус вказує, що нею було дотримано всі вимоги законодавства при посвідченні спірного заповіту, а тому підстав для визнання його недійсним не має жодних підстав.

Заслухавши учасника справи, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що позивача ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6

21 жовтня 2014 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів все майно ОСОБА_1 .

Заповіт посвідчений державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори Хмельницької області ОСОБА_15 у реєстрі за № 1054.

Як вбачається із заповіту ОСОБА_6 , особу якого встановлено, дієздатність перевірено, на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 все належне йому майно і у зв`язку з похилим віком, як зазначено у тексті заповіту, заповідач не може самостійно прочитати та підписати заповіт, тому текст заповіту на його прохання прочитано йому свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , та за дорученням ОСОБА_6 . текст заповіту в його присутності та присутності нотаріуса підписано ОСОБА_14 .

При посвідчені заповіту були присутні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_13

Заповіт у зв`язку з похилим віком, складено та посвідчено за тимчасовим місцем проживання заповідача в будинку АДРЕСА_2 .

Заповіт зачитано свідками вголос та підписано ними. Цей заповіт на прохання заповідача записаний нотаріусом зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи, встановлено, їх дієздатність перевірено.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер.

10 листопада 2014 року позивач ОСОБА_3 , спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, на підставі якої було заведено спадкову справу № 149-2014.

21 квітня 2015 року ОСОБА_1 , спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_6 прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви нотаріусу

10 березня 2016 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 .

За висновком посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 на час складання заповіту 21 жовтня 2014 року усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Згідно ч.1 ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 1248 Цивільного кодексу, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 1253 Цивільного кодексу на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

У відповідності до ч.4 ст. 207 Цивільного кодексу України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

У ч. 3 ст. 45 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ,зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не

може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Згідно з пунктом 1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заповіт особисто підписує заповідач. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Таким чином, діючим законодавством передбачено випадки, коли заповіт від імені заповідача та за його дорученням може підписати інша особа, а саме фізичні вади, хвороби або з будь-яких інші причини. Такими причинами може бути і похилий вік заповідача

Як вбачається з матеріалів справи, історії хвороби та про що зазначає сам позивач в позовній заяві заповідач ОСОБА_6 мав захворювання очей у вигляді катаракти, погано бачив, хворів на ряд інших хвороб, неодноразово звертався за медичною допомогою. При цьому заповідач мав похилий вік - 83 роки.

Заповіт від імені ОСОБА_6 та за його дорученням було посвідчено нотаріусом в присутності двох свідків, які зачитали заповіт вголос і поставили свої підписи на ньому. Відомості про свідків внесено до тексту заповіту, свідки є дієздатними особами та не є членами сім`ї та близькими родичами спадкоємця за заповітом. Також у зв`язку з тим, що заповідач через вік та хворобу не міг підписати заповіт сам заповіт підписано іншою особою в присутності заповідача та за його дорученням, на що вказано в тексті заповіту.

Допитана в судовому засіданні нотаріус ОСОБА_15 пояснила, що заповідач ОСОБА_6 сказав їй, що особисто читати і писати заповіт не буде через похилий вік і він не добре бачить. Заповіт записано нею з його слів, прочитано вголос свідками та підписано ОСОБА_14 .

Допитані як свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пояснили, що заповіт записано нотаріусом, зачитано вголос свідками, на запитання чи це його волевиявлення ОСОБА_6 дав відповідь, що це його воля,ніякого тиску на заповідача не було.

Таким чином слід дійти висновку, що оскаржуваний заповіт відповідає внутрішній волі заповідача, складений та посвідчений нотаріусом з дотриманням вимог діючого законодавства та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом і порушень при його посвідченні не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, що судом не прийнято до уваги покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які у своїх поясненнях спростовували цю інформацію, говорили про те, що на померлого чинився тиск, висновки що він погано бачив і не міг підписати заповіт є суперечливими слід відхилити.

Вказані доводи апелянта спростовуються встановленими обставинами справи, показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які є сторонніми особами, поясненнями нотаріуса ОСОБА_15 , при цьому свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є родичами позивача, що викликає сумнів в їх об`єктивності.

Також не заслуговують на увагу твердження апелянта про порушення з боку державного нотаріуса, яка посвідчувала заповіт, які полягають в тому що саме нотаріус, а не свідки мала прочитати вголос текст заповіт, і зазначила похилий вік спадкодавця, а не будь-яку з хвороб як підставу підписання заповіту на заповідачем, а іншою особою.

Згідно з пунктом 1 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Тобто за даними нормами заповіт зачитується вголос саме свідками.

При цьому згідно цього п. 1 Порядку якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

Такими іншими причинами і може бути похилий вік заповідача. Крім того як вже зазначено вище заповідач ОСОБА_6 мав захворювання очей у вигляді катаракти, погано бачив, хворів на ряд інших хвороб, неодноразово звертався за медичною допомогою, мав вік 83 роки, що дійсно могло унеможливлювати ним підписання заповіту особисто.

Крім того свідки пояснили, що заповідач не заперечував щодо підписання його заповіту іншою особою.

Не приймає до уваги суд доводи апелянта що ОСОБА_2 посприяла швидкому відчуженню майно отриманого у спадок на користь ОСОБА_12 , якого суд відмовся залучати до участі в справі та навіть допитати в якості свідка, оскільки вказані доводи ніяким чином не підтверджують підставність позову про визнання заповіту недійсним щодо відповідності заповіту вимогам закону.

Не спростовують висновків суду і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана його представником Сапоновим Олександром Вікторовичем , залишити без задоволення.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

І.В. П`єнта

Т.В. Спірідонова