Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 522/5573/16-ц

провадження № 61-39432св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В. (суддя-доповідач),
суддів:Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Одеська філія Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор», Державне підприємство Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2018 року у складі колегії суддів: Калараш А. А., Заїкіна А. П., Таварткіладзе К. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (далі - ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»), Одеської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» про стягнення заборгованості за договором про виконання робіт.

Позов мотивований тим, що 28 грудня 2011 року між Одеською філією ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» та Колективним комерційним підприємством «Монтажспецбуд» (далі - ККП «Монтажспецбуд») укладений договір № 2608-11/1 про виконання робіт з інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення (регіональна) Рені-Орловка-Ізмаїл на ділянці км 3 + 085 км 8 + 000; км 8 + 000 км 13 000; км 13 + 000 км 17.820 км 23,500, Одеська область, всього протяжністю 20,41 км. Згідно з пунктом 2.1 указаного договору вартість робіт складає 194 396,40 грн.

Згідно з накладною від 30 січня 2012 року № 2 два примірники технічного звіту інженерно-геологічних вишукувань передані відповідачу.

За проведену роботу відповідач розрахувався частково, перерахував позивачу 107 479,92 грн, залишок до виплати становить 86 916,48 грн.

01 жовтня 2015 року між ККП «Монтажспецбуд» та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення права вимоги до Одеської філії ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор».

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути із ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на його користь за виконані роботи згідно з договором від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 про виконання робіт з інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення, укладеного між ККП «Монтаж спецбуд» і ОФ ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор», та договором від 01 жовтня 2015 року про відступлення права вимоги до Одеської філії ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» суму заборгованості із урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та встановленого індексу інфляції у розмірі 173 282,00 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог. Матеріали справи не містять доказів виконання ККП «Монтажспецбуд» у повному обсязі своїх зобов`язань за основним договором про виконання інженерно-геологічних вишукувань. Додатково суд посилався на те, що договір про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2015 року між ККП «Монтажспецбуд» та ОСОБА_1 неукладений.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 172 282,00 грн, яка складається із заборгованості за договором від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 та додаткової угоди від 04 липня 2013 року № 1 у розмірі 86 916,48 грн, три проценти річних у розмірі 11 861,00 грн, індексу інфляції у розмірі 73 504,52 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що ККП «Монтажспецбуд» свої зобов`язання за договором від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 та додатковою угодою від 04 липня 2013 року № 1 виконало у повному обсязі, тоді як відповідач розрахувався за виконанні роботи лише частково, залишок невиплаченої винагороди становить 86 916,48 грн. Посилання місцевого суду на те, що договір про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2015 року між ККП «Монтажспецбуд» та ОСОБА_1 є неукладеним, не узгоджуються із матеріалами справи та є припущенням.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2018 року ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що згідно з умовами договору від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 єдиним доказом виконання інженерно-вишукувальних робіт та їх обсягів є акт здачі-приймання вишукувальних робіт, проте такий акт позивач не надав до суду першої інстанції, у зв`язку із чим неможливо встановити, чи передавалися виконані роботи замовнику, в яких обсягах та на яку дату. Апеляційним судом не розглядалася заява відповідача про застосування до спірних відносин строків позовної давності.

У жовтні 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор», у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що 28 грудня 2011 року між КПП «Монтажспецбуд» та Одеською філією ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укріпродор» ? «Одесаіпродор» укладений договір № 2608-11/1 на виконання інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення (регіональна) Рені-Орлівка-Ізмаїл протяжністю 20,415 км, Одеська область.

Згідно з пунктом 1.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи з інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення (регіональна) Рені-Орлівка-Ізмаїл на ділянці км 3+085 км 8+000; км 8+000км 13+000; км 13+000 км 17+820;км 17+820км 23+500, Одеська область, всього протяжністю 20,415 км.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (додаток 2), який є невід`ємною частиною цього договору.

Протоколом угоди про договірну ціну на виконання інженерно-геологічних вишукувань від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 сторони засвідчили досягнення згоди про розмір договірної ціни на виконання робіт у сумі 194 396,40 грн.

На виконання умов договору ДП Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» перерахував ККП «Монтажспецбуд» попередню оплату платежем у розмірі 30 відсотків договірної вартості та 29 грудня 2011 року здійснив платіж у сумі 58 319,92 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку ККП «Монтажспецбуд».

04 липня 2013 року між КПП «Монтажспецбуд» та Одеською філією ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» укладена додаткова угода № 1 до договору від 28 листопада 2011 року № 2608-11/1, якою внесені зміни до пункту 6.1 розділу 6 «Термін дії договору» договору та викладено його у такій редакції «6.1 термін виконання робіт: початок - 28 грудень 2011 року, закінчення - жовтень 2013 року або до виконання всіх взаєморозрахунків».

01 жовтня 2015 року ККП «Монтажспецбуд» уклало із ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги, що випливає із договору від 28 листопада 2011 року № 2608-11/1.

Відповідно до пункту 1.1 договору про відступлення права вимоги від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 приймає право вимоги до Одеської філії ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор», яке випливає із договору від 28 грудня 2011 року № 2608 11/1 про виконання робіт з інженерно-геологічних вишукувань на об`єктах реконструкції автомобільної дороги державного значення (регіональна) Рені-Орловка-Ізмаїл на ділянці км 3+085 км 8+000; км 8+000 км 13 000; км 13 +000 км 17,820 км 23,500, Одеська область, всього протяжністю 20,415 км (зі змінами), укладеного між ККП «Монтажспецбуд» та Одеською філією ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» на загальну суму 96 076,78 грн.

Відповідно до бухгалтерської довідки від 06 листопада 2017 року № 19 станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість ДП Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» на користь ККП «Монтажспецбуд» становить 86 916,48 грн.

Аналогічного змісту довідка від 06 червня 2018 року № 06.

Відповідно до акта прийому-передачі інженерно-геологічних вишукувань, інженерно-геологічні вишукування відповідають умовам договору від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1, додатковій угоді від 04 липня 2013 року № 1 та оформлені відповідно до Державних будівельних норм.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 525, частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Обов`язки замовника передбачені частиною першою статті 889 ЦК України, відповідно до якої замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Пунктом 3 частини першої статті 890 ЦК України визначено, що підрядник зобов`язаний передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ККП «Монтажспецбуд» свої зобов`язання за договором від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 та додатковою угодою від 04 липня 2013 року № 1 виконало у повному обсязі, тоді як відповідач розрахувався за виконанні роботи лише частково, а тому останній зобов`язаний сплатити позивачу як новому кредитору, до якого перейшло права вимоги до відповідача на підставі договору про відступлення права вимоги, суму основної заборгованості за договором від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 та додатковою угодою від 04 липня 2013 року № 1, а також штрафні санкції, передбачені статтею 625 ЦК України.

Верховний Суд не може у повній мірі погодитися із такими висновками апеляційного суду з огляду на таке.

У пункті 3.2 договору від 28 грудня 2011 року № 2608-11/1 сторони передбачили, що при завершенні робіт виконавець надає замовнику акт здачі-приймання вишукувальних робіт з додатком до нього - комплектом технічної документації, передбаченої технічним завданням на вишукування і умовами договору.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови апеляційного суду вбачається, що довідки та акт прийому-передачі інженерно-геологічних вишукувань надані позивачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Дослідження нових доказів апеляційним судом провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, у порушення вимог частини третьої статті 367 ЦПК України, не встановлював неможливість подання вказаних вище доказів до суду першої інстанції, взагалі не навів у своєму рішенні будь-яких мотивів прийняття та дослідження нових доказів.

Крім цього, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилася заява відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина перша статті 256 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила

Згідно з частиною третьою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції відмовляв у задоволенні позову за недоведеністю, у зв`язку із чим заява відповідача про застосування до спірних правовідносин судом не розглядалася.

У свою чергу апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та частково задовольняючи позов, безпідставно не взяв до уваги доводи відповідача, що позовна заява подана з пропуском позовної давності.

Дослідження обставин, на які посилався відповідач у заяві про застосування строку позовної давності, має істотне значення для вирішення спору, оскільки у разі їх підтвердження у задоволенні позову може бути відмовлено.

Враховуючи наведене, висновки суду апеляційної інстанції не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням закону.

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалена у справі постанова суду апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак

Судді:І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко