Справа№ 324/430/19
Провадження № 2/324/336/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2019 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом, в якому зазначено, що 13.02.2017 ОСОБА_1 подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № від 13.02.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 30.07.2018 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20180730, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. Згідно п.1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 47015,39грн., з яких 23955,19грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3342,95грн. - сума заборгованості за відсотками, 11365,25грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом, 8352грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п.6.2.3 Договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення права вимоги у цих випадках не вимагається. Згідно п.3.1 договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить право вимоги з Портфелем Заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників. На виконання п.6.6 договору відступлення прав вимоги на адресу відповідача від імені ТОВ «ФК» «ЦФР» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Відповідно до п.6.4 договору відступлення прав вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» отримав від боржника/державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язаний перерахувати вказану суму ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом 5 банківських днів з моменту її отримання. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок попереднього кредитора (ТОВ «ФК «ЦФР»), вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2018 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № від 13.02.2017 в сумі 47015,39грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 23955,19грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 3342,95грн., суми заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 11365,25грн., суми заборгованості за пенею в розмірі 8352грн. У зв`язку із цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 13.02.2017 в сумі 47015,39грн.

Пред`явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 1921грн., які складаються із судового збору в сумі 1921грн.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, але подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій зазначила, що пред`явлений до неї позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» визнає частково, а саме визнає повністю: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 23955,19грн., заборгованість за відсотками в розмірі 3342,95грн., заборгованість за пенею визнає частково в сумі 2997,85грн., заборгованість за платою за управління кредитом в розмірі 11365,25грн. не визнає повністю, справу просить розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що із позовними вимогами позивача не погоджується, так як вважає, що вимога щодо стягнення з неї як позичальника суми заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 11365.25грн. є неправомірною з огляду на таке. За положеннями ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовується положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту. Таким чином, умови кредитного договору № від 13.02.2017 щодо сплати за управління кредитом є порушенням банку її прав як споживача фінансових послуг при оформленні кредитного договору. Зазначає, що окрім цього, умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» не передбачають теж здійснення плати за управління кредитом. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів». Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Зазначає, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Відтак вважає, що позивачем неправомірно нарахована сума заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 11365,25грн. Також у відзиві зазначено, що згідно з умовами кредитного договору № від 13.02.2017 та п.5.1 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплачувати пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відтак, позивачем неправильно здійснений розрахунок заборгованості - з порушенням строку спеціальної позовної давності в 1 рік, що застосовується до вимог про стягнення пені. Відповідач просить суд врахувати порушення банком її прав як споживача при складанні розрахунку заборгованості за кредитним договором та зменшити заборгованість за кредитним договором, враховуючи спеціальну позовну давність в 1 рік, за платою за управління кредитом та за судові витрати.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що 13.02.2017 ОСОБА_1 подала до ТОВ «ФК «ЦФР» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № від 13.02.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФК», підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФК» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК ЦФК» та відповідачем, як позичальником. Відповідно до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 30.07.2018 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення права вимоги №20180730, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 47015,39грн. У відповіді на відзив також зазначено, що зі змісту кредитного договору вбачається, що жодної з умов, які законом визначаються несправедливими, до договору внесено не було. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилася з умовами та правилами надання кредиту у відзиві на позовну заяву висловлено відповідачем не було. За приписами ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне обслуговування тощо; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Вказана інформація була доведена до відома позичальника, що підтверджується змістом підписаного нею кредитного договору, згідно з яким підписання свідчить про те, що відповідач з усіма умовами ознайомлена та погоджується, перед підписанням повідомлено у встановлені законом формі про всі умови, передбачені ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-ІІІ, ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023 Х-ІІ та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до чинного законодавства України. Ніяких застережень або зауважень з боку позичальника щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, не подано. Укладеним кредитним договором передбачені всі фінансові зобов`язання позичальника, тобто до відома відповідача у необхідному обсязі була доведена передбачена законом інформація щодо умов кредитування. Зазначає, що аналізуючи норми права, можна зробити висновок, що така форма витрат як плата за (управління) кредитом існує, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, у даному випадку плата за (управління) кредиту визначена у конкретному грошовому виразі, а не формулою зі змінними величинами. Вказаний кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови, передбачені законодавством України, відповідач була ознайомлена зі всіма умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом в договорі. Також в Умовах отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», затверджених наказом генерального директора ТОВ «ФК «ЦФР» від 05.05.2015 №6, згідно яких п.7.2 передбачено, що до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років. Тобто, враховуючи п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», позивач приходить до висновку, що позовні вимоги в частині заборгованості за пенею в сумі 8352грн. обмежується останніми 10 роками перед зверненням позивача до суду. Вважає, що позивачем надано належні докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, підтверджують законність позовних вимог до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, в той час як заперечення відповідача щодо позовних вимог, що викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджуються жодними доказами, більш того ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах, тому просить вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 13.02.2017 ОСОБА_1 подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК«ЦФР» та заяву № від 13.02.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», згідно якої отримала кредит в сумі 24650грн. строком на 36 місяців зі сплатою початкового проценту в розмірі 2,00% від суми кредиту, щомісячних процентів в розмірі 2,99% від суми кредиту, річних процентів в розмірі 11,99% від суми боргу за договором, щоденної пені в розмірі 0,3% від загальної суми прострочення.

До кредитного договору позивач додав Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР»редакція від 30.03.2015.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «ЦФР»).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 13.02.2017 встановлена процентна ставка по кредиту, визначений розмір та порядок нарахування і сплати пені за порушення грошових зобов`язань за договором.

Однак, Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ТОВ «ФК «ЦФР» було дотримано вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором.

Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд не визнає належним та достовірним доказом Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», які не підписані відповідачем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

30.07.2018 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20180730, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. Згідно п.1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 47015,39грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу складає 23955,19грн., сума заборгованості за відсотками складає 3342,95грн., сума заборгованості за платою за управління кредитом складає 11365,25грн., сума заборгованості за пенею складає 8352грн.

На виконання п.6.6 договору відступлення прав вимоги 07.08.2018 на адресу відповідача ОСОБА_1 від імені ТОВ «ФК» «ЦФР» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 07.08.2018 відповідачу ОСОБА_1 від імені ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення заборгованості. Відповідно до п.6.4 договору відступлення прав вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» отримав від боржника/державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язаний перерахувати вказану суму ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом 5 банківських днів з моменту її отримання. Однак, незважаючи на повідомлення, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 30.07.2018 становить 47015,39грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 23955,19грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 3342,95грн., суми заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 11365,25грн., суми заборгованості за пенею в розмірі 8352грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором.

Вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 23955,19грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 3342,95грн. не оспорюють та визнаються відповідачем ОСОБА_1 , відповідають умовам заяви № від 13.02.2017 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписаної відповідачем ОСОБА_1 , та підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Виходячи з викладеного, положення кредитного договору, які встановлюють обов`язок відповідача по сплаті заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 11365,25грн. є такими, що не відповідають положенням Порядку надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168, а отже її нарахування банком є безпідставним, та її стягнення з відповідача є незаконним.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язань. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 у березні 2019 року.

Оскільки відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, станом на 28.02.2018 заборгованість по сплаті пені складала 5354,15грн., станом на 30.07.2018 заборгованість по сплаті пені складала 8352грн. Дані щодо нарахування банком пені після зазначеної дати відсутні. А отже, в межах строку позовної давності позивачем пред`явлені вимоги про стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 2997,85грн. (8352 - 5354,15 = 2997,85).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені, тому суд застосовує позовну давність до вимог позивача про стягнення пені і вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 2997,85грн.

Посилання позивача на п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР», згідно якого до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років, суд вважає безпідставним та необґрунтованим виходячи з наступного.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», не містять підпису відповідача, а тому підстави вважати, що позовна давність збільшена за домовленістю сторін, відсутні. З наведених вище підстав судом вказані Умови не визнають належним та достовірним доказом, а тому застосуванню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № від 13.02.2017 в сумі 30295,99грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) в сумі 23955,19грн., заборгованості за відсотками в сумі 3342,95грн., заборгованості за пенею в сумі 2997,85грн., а також понесені судові витрати, які складаються із витрат по оплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1237,86грн., в решті позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 256-258, 261, 262, 267, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 546, 549, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30) заборгованість за кредитним договором № від 13.02.2017 в сумі 30295 (тридцять тисяч двісті дев`яносто п`ять)грн. 99коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) в сумі 23955 (двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять)грн. 19коп., заборгованості за відсотками в сумі 3342 (три тисячі триста сорок дві)грн. 95коп., заборгованості за пенею в сумі 2997 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто сім)грн. 85коп., а також судові витрати в сумі 1237 (одна тисяча двісті тридцять сім)грн. 86коп., в задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Іванченко