Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1653/19
провадження № 2/650/532/19
УХВАЛА

Іменем України

04 жовтня 2019 року суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Сікора О.О. вивчивши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великоолександрівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про зняття арешту коштів,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк» МОФ 352457 ЄДРПОУ НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 21 червня 2019 року ВП 51567299.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в порядку примусового виконання виконавчого листа № 923/1381/13 виданого 10 січня 2014 року господарським судом Херсонської області та виконавчого напису НВТ 141816 виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості на загальну суму 55340,52 грн, у зведеному виконавчому провадженні № 51745912, державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на вказаному пенсійному рахунку.

Такі дії державного виконавця позивач вважає незаконними з тих підстав, що відповідний рахунок має цільове призначення, що у відповідності до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язувало банк, у якому арештовані кошти боржника, повідомити виконавця про цільове використання рахунку та повернути постанову державного виконавця без виконання.

Вказуючи про необхідність здійснення захисту майнових прав позивача у порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, позивач посилається на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 03 червня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України суддя вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі з`ясовує, чи відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, а встановивши відповідні обставини вживає заходи, що визначені нормами ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що здійснюється з дотриманням основних засад цивільного судочинства.

Зі змісту позову вбачається, що вимоги позивача слід розглядати в адміністративному, а не цивільному судочинстві, оскільки захисту підлягає не цивільне право позивача на належні йому кошти спір щодо яких обумовлений цивільними правовідносинами, які виникли між боржником та кредитором, а право позивача на дотримання щодо нього визначеної законом процедури здійснення виконавчого провадження. Саме з цією метою законодавцем визначені інститути контролю за виконанням судових рішень або рішень інших уповноважених суб`єктів, а необхідність застосування конкретної процедури обумовлюється предметним та суб`єктним складом.

Так, за матеріалами позову встановлено, що відносно позивача здійснюється виконавче провадження в якому зведено виконання рішення господарського суду та виконавчого напису нотаріуса, тобто відносно позивача не здійснюється виконавчого провадження щодо виконання судового рішення ухваленого за результатом розгляду справи розглянутої в порядку цивільного судочинства, що обумовило би право позивача звернутися до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з відповідною вимогою у порядку статті 447 ЦПК України.

Чинним законодавством не перебачено конкретного способу захисту права позивача як сторони зведеного виконавчого провадження в якому об`єднані виконання судового рішення та виконавчого напису нотаріуса, а отже в даному випадку мають бути застосовані загальні положення, які передбачають такий захист у відповідності до суті відносин, що виникли між позивачем та державним виконавцем.

Такий спосіб захисту передбачений частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» якою визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Такий порядок визначений частиною першою статті 287 КАС України, якою визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Наведені висновки щодо застосування відповідних норм права також підтверджується правовою позицією висловленою колегією суддів Великої Палати Верховного Суду у постановах № 586/77/17 від 27 березня 2019 року, 660/612/16-ц від 14 березня 2018 року, № 927/395/13 від 17 жовтня 2018 року, № 5028/16/2/2012 від 17 жовтня 2018 року.

Посилання позивача на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 03 червня 2016 року без визначення конкретного її положення, яке на думку позивача має переконати суд у правильності обраного способу захисту, та за відсутності у постанові тверджень, які б давали підстави відповідним чином тлумачити статтю 19 ЦПК України, суд вважає необґрунтованими.

Отже, зважаючи на вищевикладене, у відкритті провадження за вказаним цивільним позовом слід відмовити, що не позбавляє права позивача звернутись із відповідними вимогами до адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись вищезазначеними положеннями Цивільного процесуального кодексі України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великоолександрівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про зняття арешту коштів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ______________ О.О. Сікора