Дата документу 15.10.2019 Справа № 316/307/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 316/307/19Головуючий у 1-й інстанції Бульба О.М.
Пр. № 22-ц/807/3069/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-5), в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.01.2011 року станом на 17.01.2019 року у розмірі 127812,69 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 83986,99 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 37263,19 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 6062,51 грн. штрафу (процентна складова), від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 1921,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю Бульба О.М. (а.с. 41).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 44) провадження у справі відкрито.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року (а.с. 49-51) позов Банку у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () заборгованість за кредитним договором б/н від 31.01.2011 р. в загальному розмірі 127812,69 грн., яка складається з: розміру заборгованості за кредитом 83986,99 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 37263, 19 грн. та розміру заборгованості за штрафами штрафу (фіксована частина та процентова складова) в загальній сумі 6562,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку розмір сплаченого судового збору в сумі 1921,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 .О ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 64-68) просив рішення суду першої інстанції скасувати.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Подліянову Г.С. та Маловічко С.В. (а.с.75).

Ухвалою апеляційного суду провадження у цій справі відкрито 06 вересня 2019 року (а.с.76).

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Кочетковою І.В. замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.с. 81-82).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.83) дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Банк подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 87-123).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення у відповідній частині нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Зміна судового рішення може полягати в…зміні його мотивувальної та резолютивної частин (ст. ст. 265 ч. 4, 376 ч. 4 ЦПК України).

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 3, 4, 10, 12, 28, 76, 81, 89, 133,141, 247, 263, 265, 274, 275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог Банку у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає лише частково.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце у цій справі неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального прав, рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч.6 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що Банк у своєму позові у цій справі просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2011 року станом на 17.01.2019 року у розмірі 127812,69 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 83986,99 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 37263,19 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 6062,51 грн. штрафу (процентна складова), від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції строк дії кредитного договору сторін закінчився ще 08/18 (а.с.127).

Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом до суду поштою 13.02.2019 року (конверт а.с. 40).

Відповідач через свого представника заявив про застосування строку позовної давності в якості відмови у задоволенні позову Банку у цій справі у повному обсязі лише в апеляційному суді в його апеляційній скарзі (а.с.68), оскільки зробити це суді першої інстанції він не міг від незалежних від нього причин, так як дана справа розглядалась судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників цієї справи, але він копії позову Банку та ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не отримував (а.с.46-47), але відповідач не просив в апеляційній скарзі скасовувати рішення суду першої інстанції у цій справі на підставі ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, а тому підстави для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового у цій справі апеляційним судом відсутні.

В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3-4 ЦК України сплив позовної давності загальної (трирічної - ст. 257 ЦК України) чи спеціальної (однорічної - ст. 258 ЦК України), про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, апеляційним судом встановлено, що при вищевикладених встановлених фактичних обставинах цієї справи апеляційним судом, враховуючи остаточний строк для повернення тіла кредиту відповідачем на користь Банку настав лише 31.08.2018 року, подачу Банком позову до суду першої інстанції у цій справі поштою 13.02.2019 року (конверт а.с. 40), а також те, що до 2017 року відповідач користувався картковим рахунком в межах власних коштів і лише 02.05.2017 року Банком було встановлено відповідачу кредитний ліміт у розмірі 12000,00 грн., з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за картковим рахунком виникла лише у вересні 2017 року (виписка по рахунку відповідача а.с. 90-119, довідка про кредитний ліміт а.с. 120, довідка про строк дії картки а.с. 121, докази, які були додані Банком до його відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі та які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст.ст. 12 ч. 5, 367 ч.ч. 2,3 ЦПК України), то позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача тіла кредиту станом на день закінчення строку дії договору 31.08.2018 року у сумі 83986,99 грн. заявлені у цій справі в межах загального (трирічного) строку позовної давності для стягнення суми основного боргу, а тому підлягали задоволенню у цій справі у повному обсязі, що правильно зробив суд першої інстанції.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник не надали суду у цій справі належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень щодо відсутності у відповідача перед Банком за вищезазначеним договором заборгованості за тілом кредиту у сумі 83986,99 грн. станом на 31.08.2018 року.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Разом із тим, безпідставним є нарахування Банком будь-яких процентів у цій справі відповідачу за вищезазначеним договором станом на 31.01.2019 року після закінчення строку дії договору 31.08.2018 року, тому суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні цих позовних вимог Банку до відповідача у цій справі за їх безпідставністю, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), який суд першої інстанції мав враховувати в силу вимог ст. 264 ч. 4 ЦПК України.

Позовних вимог про стягнення сум на підставі ст. 625 ЦК України Банк до відповідача у цій справі не заявляв.

Щодо стягнення заборгованості у вигляді процентів, нарахованих Банком відповідачу у цій справі за вищезазначеним договором за період до закінчення строку дії договору, який дорівнює строку дії картки - 31.08.2018 року, то у задоволенні цих позовних вимог суд першої інстанції мав відмовити у цій справі за їх необґрунтованістю та недоведеністю, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі ЄУН 342/180/17 пр. № 14-131 цс19.

Оскільки, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 підписував лише анкету - заяву від 31.01.2011 року (а.с.9).

Наявність самої по собі лише анкети-заяви відповідача від 31.01.2011 року без зазначення ставки процентів, розміру штрафів без довідки про умови кредитування з підписом відповідача за період з 31.01.2011 року по 31.08.2018 року, Умов та правил надання банківських послуг, що також не підписані відповідачем, не свідчить про наявність у Банку права нараховувати відповідачу вищезазначені проценти у вказаний період.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 . лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 . слід задовольнити частково, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у цій справі слід скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по процентам за користування кредитом 37263,19 грн. та розміру заборгованості за штрафами (фіксована частина та процентна складова) в загальній сумі 6562,51 грн.; ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог Банку у цій справі слід відмовити; рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у цій справі слід змінити, вважати загальною сумою заборгованості за договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку у цій справі, 83986,99 грн., яка складається з розміру заборгованості за кредитом 83986,99 грн., загальною сумою судового збору 1262,30 грн. (розрахунок: судовий збір, сплачений банком за подачу позову до суду першої інстанції 1921,00 грн. (а.с.1)* сума задоволених позовних вимог Банку 83986,99 грн./ сума заявлених позовних вимог Банку127812,69 грн.); в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги відповідача частково при вищевикладених обставинах, він має право на стягнення з Банку судового збору, сплаченого ним при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у розмірі 988,04 грн. (розрахунок: судовий збір, сплачений в апеляційному суді при подачі вищезазначеної апеляційної скарги 2881,50 грн. (а.с.63) * сума задовлених позовних вимог Банку 83986,99 грн./ сума заявлених позовних вимог Банку 127812,69 грн. = 1893,46 грн. це розмір судового збору, на який має право Банк в апеляційному суді пропорційно до суми задоволених позовних вимог Банку; судовий збір, сплачений відповідачем в апеляції 2881,50 грн. судовий збір, на який має право Банк в апеляції 1893,46 грн. = 988,04 грн. судовий збір, на який має право відповідач в апеляції).

Керуючись ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374- 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у цій справі скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по процентам за користування кредитом 37263,19 грн. та розміру заборгованості за штрафами (фіксована частина та процентна складова) в загальній сумі 6562,51 грн.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог Банку у цій справі відмовити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 04 квітня 2019 року у цій справі змінити, вважати загальною сумою заборгованості за договором, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () у цій справі, 83986,99 грн., яка складається з розміру заборгованості за кредитом 83986,99 грн., загальною сумою судового збору 1262,30 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у розмірі 988,04 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 15.10.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.