Справа № 286/2229/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить витребувати у відповідача майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку для його обслуговування, кадастровий номер :03:001:0091, що були набуті останнім за договорами дарування від 20.08.2018, посвідченими приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, зареєстрованими в реєстрі за №№8644 та 8645, мотивуючи тим, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.03.2016 на його користь з ОСОБА_5 було стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 2800 доларів США, 200 євро та понесені судові витрати у розмірі 791 грн. 16 коп.. 04.05.2016 ним було отримано виконавчий лист у даній справі та пред`явлено його до виконання в Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, де 06.05.2016 було відкрито виконавче провадження №51017742.

Після відкриття виконавчого провадження йому стало відомо, що під час попереднього виконавчого провадження боржник ОСОБА_5 30.05.2016 подарувала своїй дочці ОСОБА_6 належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , який за даними звіту про оцінку майна коштував 34314грн., та земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,25га, вартістю на день продажу 267685 грн.. Рішенням Овруцького районного суду від 19.02.2019 договори дарування вищевказаного майна було визнано недійсними.

Під час оскарження даних правочинів в судовому порядку, набувач майна за даними договорами відчужила майно, шляхом укладення договору дарування 20.08.2018, посвідченим приватним нотаріусом Сєтак В.Я. Житомирського міського нотаріального округу, на користь свого брата - ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , фактично не приступивши до володіння та користування подарованим майном, після подання 17.08.2018 заяви до суду про відкладення розгляду справи з причин забезпечення отримання нею належної правової допомоги та подання відзиву на позов, який так і не подала, подарувала майно, що зазначено у вказаному рішенні суду про визнання недійсними вказаних договорів.

Оскільки, ОСОБА_4 був залучений до розгляду у справі про визнання правочину, укладеного між його матір`ю та сестрою, недійсним, він був обізнаний у даному процесі, тому він не є добросовісним набувачем даного майна. Вартість майна згідно даних договорів становить 20000 грн., а вартість боргу ОСОБА_5 77872 грн. 76 коп..

Відзив на позов відповідачем не подавався.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, показання свідків та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час судового розгляду справи встановлено, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.03.2016 на користь позивача з ОСОБА_5 було стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 2800 доларів США, 200 євро та судові витрати у розмірі 791 грн. 16 коп.. 04.05.2016 ним було отримано виконавчий лист у даній справі та пред`явлено його до виконання в Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, де 06.05.2016 було відкрито виконавче провадження №51017742.

ОСОБА_5 на час відкриття виконавчого провадження на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 0, 25 га для його обслуговування, кадастровий номер :03:001:0091. 30.05.2016 між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчені договори дарування, за умовами яких дарувальниця ОСОБА_5 подарувала своїй дочці ОСОБА_6 вищевказані будинок та земельну ділянку. Рішенням Овруцького районного суду від 19.02.2019 по справі № 286/1818/18 за позовом ОСОБА_1 договори дарування вищевказаного майна було визнано недійсними. Вказане рішення набрало чинності 01.04.2019.

Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються копіями виконавчого листа у справі №286/424/16-ц від 11.03.2016, договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку від 30.05.2016 та рішення Овруцького районного суду від 19.02.2019 по справі № 286/1818/18 (а.с. 4-6, 13-15).

Копії договорів дарування від 20.08.2018, посвідчених приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я., та рішення Овруцького районного суду від 19.02.2019 по справі № 286/1818/18 за позовом ОСОБА_1 підтверджують факт відчуження ОСОБА_6 на користь свого брата - ОСОБА_4 , житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку площею 0,25га. Вартість майна сторонами договорів було оцінено на суму по 10000 грн..

Копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.08.2018 (а.с.12), в свою чергу, підтверджують право власності відповідача на вказане майно.

При розгляді справи №286/1818/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними суд встановив та дійшов висновку, що спірні договори дарування нерухомого майна уклали сторони, які є близькими родичами, і їх дії були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача. При цьому, судом було враховано, що фактично не приступивши до володіння та користування подарованим майном, ОСОБА_6 під час судового розгляду даної справи, а саме: 20.08.2018 подарувала це майно брату ОСОБА_4 .. Зазначені довори ОСОБА_6 уклала після подання 17.08.2018 заяви до суду про відкладення розгляду справи з причин забезпечення отримання нею належної правової допомоги та подання відзиву на позов, який так і не подала, що підтверджується рішенням Овруцького районного суду від 19.02.2019 по справі № 286/1818/18.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, ОСОБА_4 , тобто відповідач, є рідним братом ОСОБА_6 та сином ОСОБА_5 , він більше п`яти років, як показали свідки в судовому засіданні, проживає в будинку, який є предметом договорів, що оспорюються, а тому відповідно не міг не знати про факти невиконання рішення суду його матір`ю, пов`язані з цим судові справи, а тому суд погоджується з твердженням сторони позивача, що відповідач не є добросовісним набувачем.

Водночас, суд враховує положення ст. 387 ЦК України, згідно якої саме власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Проте, в даному випадку позивач не має статусу власника майна, а тому відповідно у нього відсутнє і право на витребування майна.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд не вбачає правових підстав для задоволення даного позову.

Судовий збір позивачем сплачено в сумі 768 грн. 40 коп. в доход держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна відмовити за безпідставністю.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 17.10.2019