ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1003/19
"08" жовтня 2019 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі судового засідання Дудка В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
26.06.2019 року до суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку по АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 2004 року № 1311. Крім нього в будинку зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , останній фактично в будинку не проживає, це можуть підтвердити свідки, оплату за комунальні послуги не здійснює та взагалі будинком не цікавиться, для безперешкодного користування своїм будинком позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 32).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час і день слухання справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 16), заяви про слухання справи у його відсутності до суду не надійшло.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Окатою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1311 (а.с. 6-7) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.11.2004 року (а.с. 22).
Згідно з довідкою № 651 від 15.08.2019, виданою виконкомом Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1 , смт Миколаївка Петриківського району Дніпропетровської області зареєстрований з 22.06.2016 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але фактично не проживає за даною адресою з дня його реєстрації по теперішній час (а.с. 27).
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 фактично не проживає за даною адресою більше року, з дня його реєстрації з 22.06.2016 року по теперішній час, суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування цим житловим будинком, тим самим будуть усунуті перешкоди позивачу в користуванні його власністю.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12-13, 80-81, 141, 223, 259, 264-265, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 72, 150 ЖК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, яка втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: І. М. Іщенко