Справа № 500/7032/13-ц
Провадження № 4-с/946/28/19
УХВАЛА

30 вересня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Швець В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

представника заявника Волкогонова ОСОБА_1 ,

представника державної виконавчої служби Шкуринського С.С.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл скаргу ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шкуринського С.С., -

В С Т А Н О В И В :

Представник скаржника адвокат Волкогонов О.К. звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із скаргою про поновлення строку на оскарження рішення (про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України), визнання неправомірним та скасування постанови державного виконавця Шкуринського С.С. від 20 листопада 2018 року про встановлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження № 55335106. В обґрунтування скарги послався на порушення державним виконавцем норм діючого законодавств. У судовому засіданні представник скаржника адвокат Волкогонов О.К. скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник ДВС - головний державний виконавець Шкуринський С.С. в судовому засіданні із скаргою не погодився, пояснив, що вважає всі дії ДВС законними.

Заінтересована особа по справі ОСОБА_2 в судовому засіданні із скаргою не погодилася, пояснила, що вважає всі дії ДВС законними.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області Шкурінського С.С. знаходиться виконавче провадження №55335106 відкрите 08 грудня 2017 року на підставі виконавчого листа №500/7032/13-ц виданого Ізмаїльським міськрайонним судом 06 березня 2014 року про стягнення з скаржника ОСОБА_3 аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 4000грн. щомісячно. В ході виконання провадження, 20 листопада 2018 року державним виконавцем була винесена постанова про встановлення скаржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, виходячи з того, що за період з 01 грудня 2014 року по 31 жовтня 2018 року у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 193395грн.67коп., що перевищує суму відповідних платежем за шість місяців.

Проте, з моменту винесення судового рішення про стягнення з скаржника аліментів, з початку 2014 року, сторони примирилися з стягувачем, та до середини 2018 року проживали з стягувачем однією сім`єю, без розірвання шлюбу, тобто фактично, за весь цей час скаржник утримував в повному об`ємі свою сім`ю.

З вересня 2018 року по вересень 2019 року в Ізмаїльському міськрайонному суді знаходлася на розгляді позовна заява скаржника ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, звільнення його частково від сплати заборгованості та визначення нової заборгованості в розмірі 16000грн.

Більш того, наявність діючої оскаржуваної постанови створює загрозу невиконання ОСОБА_3 вже вкладеного трудового контракту з роботодавцем, що призведе до його розірвання ним в односторонньому порядку, як наслідок, втрату ним роботи та заробітку, необхідного для сплати аліментів

Неправомірність дій та рішень державного виконавця Шкурінського С.С. полягає, в тому, що боржник, як сторона виконавчого провадження, не був повідомлений ним належним чином про прийняте рішення. Таким чином, він був позбавлений можливості оскаржити в 10 денний строк зазначену постанову про обмеження його права на виїзд за межі України.

Про існування оскаржуваної постанови скаржник дізнався лише 19 вересня 2019 року після ознайомлення в Ізмаїльському МРВ ДВС ГТУЮ з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить відповідна відмітка на листі ДВС від20 листопада 2018 року.

В силу ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням таких засад та принципів: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою,якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема коли громадянин України ухиляється віл виконання зобов`язань покладених на нього судом рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи той факт, що боржник, як сторона виконавчого провадження, не був повідомлений належним чином про прийняте рішення, немає доказів щодо належного повідомлення останнього про обмеження його у праві виїзду за межі України, таким чином, він був позбавлений можливості оскаржити в 10 денний строк зазначену постанову про обмеження його права на виїзд за межі України.

Також суд враховує, що оскаржена постанова була винесена після винесення такої самої постанови від 31 липня 2018 року, яка скасована ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду 29 серпня 2019 року. Крім того, 06 вересня 2019 року була винесена нова ухвала про заборону виїзду за кордон скаржнику.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.258-261, 450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шкуринського С.С. - задовольнити.

Поновити процесуальний строк для надання скарги на дії та рішення державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області Шкурінського Станіслава Станіславовича по виконавчому провадженню №55335106 як пропущений з поважних причин.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Шкурінського Станіслава Станіславовича від 20 листопада 2018 року про встановлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в межах виконавчого провадження №55335106.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повної судової ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 07 жовтня 2019 року.

Суддя: В.М.Швець