ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року

м. Черкаси

справа № 697/1666/19 провадження № 22-ц/821/406/19 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2019 року (постановлену в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Русакова Г.С.) за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

08 липня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 на свою корись заборгованість за кредитним договором б/н від 04 січня 2014 року у розмірі 121 733,45 грн., яка складається з: 7 099,38 грн. заборгованість за тілом кредиту, 114 634,07 грн. - заборгованість за процентами.

Також Банк просив стягнути судові витрати в розмірі 1 921 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2019 року позовну заяву АТКБ Приватбанку визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не конкретизовано адресу відповідача, тільки зазначено місце проживання м. Канів, з цих підстав позовну заяву було залишено без руху, недоліки, вказані в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху банком не усунуто, тому є всі підстави для повернення позовної заяви.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Канівського міськрайонного суду м. Черкаси від 02 серпня 2019 року і направити справу для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не законно зосередився на дотриманні загальних формулювань ст. 175 ЦПК України.

Позивач зазначив адресу реєстрації відповідача згідно анкети-заяви клієнта, копія якої додавалася до позовної заяви. Позивач не має можливості зазначити нову адресу відповідача, оскільки отримання такої інформації ускладнюється тим, що це є інформацією з обмеженим доступом згідно ЗУ «Про захист персональних даних».

Згідно ст. 187 ЦПК України законодавець поклав обов`язок з`ясування місця проживання (перебування) відповідача на суд.

Суд обмежився лише зверненням до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації, не звернувши уваги та не застосувавши положення ч. 10 ст. 187 ЦПК України, згідно якої, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі із подальшим викликом такої особи як відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, Банк вважає правильним звернення саме до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з відповідним позовом, оскільки згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання чи перебування якого невідоме, пред`являються за місцем знаходження його майна чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його зайняття (роботи).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктами 2-9 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Пред`являючи позов до Канівського міськрайонного суду Черкаської області Банк вказував на можливість пред`явлення позову до суду з урахуванням останнього відомого місця перебування відповідача (п. 9 ст. 28 ЦПК України).

Повертаючи позовну заяву заявнику, суд першої інстанції, виходив, зокрема з того, що у вступній частині позовної заяви позивач вказав неповну адресу місця проживання відповідача, зазначивши місто Канів, без зазначення конкретної вулиця та будинку).

Зазначений висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам процесуального законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки реєстраційного відділу виконавчого комітету Канівської міської ради (а.с. 7) інформація щодо місця реєстрації ОСОБА_1 в м. Каневі відсутня.

Суд при постановленні ухвали про повернення позовної заяви керувався саме цими даними.

Крім того, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, АТ КБ «Приватбанк» вказував на обставину неможливості уточнити адресу відповідача через дію ЗУ «Про захист персональних даних» та просив суд застосувати норми закону, які передбачають можливість прийняття позову за останнім місцем проживання чи перебування відповідача (ч. 9 ст. 28 ЦПК України) та виклик відповідача за допомогою оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Дані обставини суд першої інстанції помилково не врахував під час постановлення ухвали про повернення позовної заяви.

Крім того, суд міг користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру і за відсутності повної адреси місця проживання або перебування відповідача не був позбавлений можливості її встановити та продовжити розгляд справи. Такої ж позиції дотримався Верховний Суд у своїй постанові від 18 вересня 2019 року під час розгляду справи № 134/585/19.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (пункт 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії»).

Крім того, ЄСПЛ у пункті 35 рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії», пункті 32 рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» зазначив, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Посилання суду попередньої інстанції в своїй ухвалі на обставину невиконання в повному обсязі ухвали про залишення позовної заяви без руху, зокрема через не зазначення повної адреси відповідача і як наслідок повернення позовної заяви є передчасним, оскільки суд не використав всіх встановлених законом механізмів для отримання інформації про місце знаходження відповідача та відповідно його повідомлення всіма можливими засобами про дату, час та місце розгляду справи. Позивач же на думку апеляційного суду, здійснив всі можливі процесуальні дії та надав суду найбільш повну інформацію про відповідача, яка в нього була на момнет звернення до суду.

Підставами для скасування ухвали суду що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали ( п. п. 3,4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2019 року за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, матеріали цивільної справи направити до Канівського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст виготовлено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді