Провадження № 2/200/3440/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Женеску Е.В.,
за участю секретаря: Яковенко А.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -
24 липня 2017 року позивачі звернулись до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.
В обґрунтування позову посилаються на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі також зареєстрований відповідач, який з 28 червня 2016 року, тобто більше року не проживає за вказаною адресою та не приймає участі у сплаті комунальних послуг, які нараховуються на нього, як на зареєстровану в квартирі особу.
З огляду на зазначене, з урахуванням вимог уточненої позовної заяви від 31.10.2018 року, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , та зняти його з реєстраційного обліку в квартирі.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 04 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено для розгляду по суті в судовому засіданні.
В судовому засіданні, яке відбулося 29.10.2019 року, представник позивачів позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно не проживав за вказаною адресою. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність.
Ухвалою суду від 07 листопада 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_2 адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.12.2012 року, виданим виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, та договором дарування від 20.11.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Медяник В.А., згідно якого ОСОБА_4 подарував належну йому частку 238/400 у вказаній квартирі ОСОБА_1 .
За даними паспорту відповідача ОСОБА_4 , він зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 з 25.04.2013 року.
Згідно акту про не проживання, складеному 04 липня 2017 року сусідами позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не проживає у вищевказаній квартирі з 28 червня 2016 року. Підписи осіб, які склали акт, підтверджені головним інженером КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради Морозюк О.П.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина третя вказаної статті встановлює винятки з цього правила, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Однак встановлені обставини справи дають змогу прийти до висновку, що жоден з вказаних винятків в даному спорі не може бути застосований.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідачем не надано доказів, що він не проживає у зазначеній квартирі з поважних причин, зокрема, що йому перешкоджають в здійсненні його права користування житлом тощо.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1,2,3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства, встановлені судом обставини справи дають змогу суду дійти до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та буде ефективним інструментом для його відновлення.
З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , та зняти його з реєстраційного обліку в цій квартирі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Головуючий-суддя: Е.В. Женеску