ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» жовтня 2019 року м. Херсон

Справа № 666/5362/15-ц

Провадження № 22-ц/819/1209/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонської міської ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С. І. від 06 травня 2019 року у цивільній справі за позовом прокурора Херсонської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Херсонської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року прокурор Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, обґрунтувавши підстави представництва інтересів держави.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що рішенням господарського суду Херсонської області від 31 січня 2008 року по справі 7/69-ПН-08 позов ЗАТ «Херсонліфт» до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності та зобов`язання Херсонське бюро технічної інвентаризації здійснити реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, одним з яких є спірне нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , площею 31,5 кв. м, задоволено.

Постановою Вищого Господарського суду України від 21 липня 2009 року касаційну скаргу Херсонської міської ради задоволено, вищевказане рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15 вересня 2009 року позовну заяву ЗAT «Херсонліфт» до Херсонської міської ради, Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на нежитлові приміщення залишено без розгляду.

Після отримання рішення господарського суду від 31 січня 2008 року, 21 лютого 2008 року ЗАТ «Херсонліфт» (продавець) уклало договір купівлі-продажу з ПП «ІНСАЙТ ПЛЮС» (покупець), відповідно до якого продавець передав покупцю у власність нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 31,5 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1. Продаж майна здійснено за 25 517,00 грн.

В подальшому вище зазначене нерухоме майно неодноразово відчужувалося.

23 лютого 2015 року ОСОБА_2 , як власник спірного майна, подарувала його ОСОБА_1 , того ж дня здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості.

Прокурор зазначав, що ЗАТ «Херсонліфт» на час продажу майна не був його законним власником та не мав права продавати спірне нерухоме майно, вказана угода відповідно до вимог ст.ст.203, 215, 236 та 657 ЦК України є нікчемною, оскільки не відповідає вимогам закону по формі, і вважається недійсною з моменту укладення, спірне майно - нежитлові приміщення, загальною площею 31,5 кв. м., розташоване в АДРЕСА_1 повинні бути витребувані у відповідачки та повернуті її власнику.

Прокурор просив суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Херсонської міської ради нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 31,5 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 , вартістю 25 517,00 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 травня 2019 року у задоволенні позову прокурора Херсонської місцевої прокуратури відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду Херсонська міська рада, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати, постановити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що застосування строків позовної давності в правовідносинах, що склалися, є неправомірним, оскільки має місце триваюче порушення права власності Херсонської територіальної громади в особі Херсонської міської ради, що полягає в неможливості використовувати для задоволення суспільних потреб власне майно, а саме нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 31,5 кв. м, розташованого в АДРЕСА_1 ; звертаючись до суду 16 вересня 2015 року позивач - прокурор Херсонської місцевої прокуратури не пропустив строк позовної давності звернення з позовом до суду, оскільки права на вказаний об`єкт нерухомості ОСОБА_1 набула 23 лютого 2015 року, тобто фактично порушення права позивача розпочалося 23 лютого 2015 року.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність її доводів, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову прокурора суд першої інстанції виходив з того, що як Херсонській міській раді, так і прокуратурі було відомо про неодноразовий продаж спірного майна після постановлення Господарським судом Херсонської області 15 вересня 2009 року ухвали про залишення без розгляду позову ЗАТ «Херсонліфт», тобто позивач знав про порушене право з 2009 року і звернувшись з позовом до суду у вересні 2015 року пропустив строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор обґрунтував підстави здійснення представництва інтересів держави необхідністю захисту права власності майна територіальної громади м. Херсона, яке протиправно відчужено особою, яка не мала такого права.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, рішенням господарського суду Херсонської області від 31 січня 2008 року у справі 7/69-ПН-08 позов ЗAT «Херсонліфт» до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності та зобов`язання ХБТІ здійснити реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Херсон, пр. 200 років Херсону,7, к.1 , під. 1, площею 15,4 кв. м.; м. Херсон, вул. Покришева, 57, к.2, під. 1, площею 32,3 кв. м.; м. Херсон, вул. І. Кулика, 29, під. 2, площею 29,5 кв. м.; АДРЕСА_1, площею 31,5 кв. м.; м. Херсон , вул. Чорноморська, 27 , під. З, площею 16,6 кв. м.; м . Херсон, вул. Патона, 13 , під. З, площею 48,3 кв. м.; м. Херсон , вул. Комкова, 92, під. 1, площею 34,7 кв. м.; м. Херсон, вул . Димитрова, 9 , під. 1, площею 16,5 кв. м.; м. Херсон, вул. Гагаріна, 3, площею 17,8 кв. м.; м. Херсон, вул. Кримська, 120, площею 50,7 кв. м.; м . Херсон, Бериславське шосе , 10 б , площею 27,1 кв. м.; м. Херсон, вул. Будівельників, 7, площею 32,2 кв. м.; м. Херсон , вул. Карбишева, 26 , площею 18,1 кв. м.; м. Херсон, вул. Шенгелія, 8 , під. 1, площею 15,2 кв. м задоволено. Зобов`язано Херсонське державне бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію вище зазначених об`єктів нерухомості /т. І а. с. 23 - 24/.

21 лютого 2008 року ЗАТ «Херсонліфт» (продавець) уклало договір купівлі-продажу з ПП «ІНСАЙТ ПЛЮС» (покупець), відповідно до якого продавець передав покупцю у власність нежитлове приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 31,5 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 /т. І. а. с. 15/.

27 лютого 2008 ПП «ІНСАЙТ ПЛЮС» (продавець) уклало договір купівлі-продажу з ТОВ «ДК-СЕРВІСБУД» (покупець), відповідно до якого продавець передав покупцю у власність нежитлове приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 31,5 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 /т. І. а. с. 16/.

13 березня 2008 року ТОВ «ДК-СЕРВІСБУД» (продавець) уклало договір купівлі-продажу з ТОВ «ВИСКОНС М» (покупець), відповідно до якого продавець передав покупцю у власність нежитлове приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 31,5 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 /т. І а. с. 17/.

18 березня 2008 року ТОВ «ВИСКОНС М» уклало договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 , відповідно до якого продавець передав покупцю у власність нежитлове приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 31,5 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 . Продаж майна здійснено за 30 621,00 грн /т. І. а. с. 18/.

23 лютого 2015 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 нежитлове приміщення 1 (першого) поверху, загальною площею 31,5 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 і того ж дня остання провела державну реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості. /т. І а. с. 10/.

Постановою Вищого Господарського суду України від 21 липня 2009 року касаційну скаргу Херсонської міської ради, як особи, чиї права порушено, у справі 7/69-ПН-08 за позовом ЗАТ «Херсонліфт» до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, рішення господарського суду Херсонської області від 31 січня 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Херсонської області /т. І а. с. 21 - 22/.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15 вересня 2009 року позовну заяву ЗAT «Херсонліфт» до Херсонської міської ради, Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на нежитлові приміщення залишено без розгляду /т. І а. с. 20/.

За правилами статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини 3 статті 388 ЦК України, Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про витребування майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне нежитлове приміщення, розташоване у АДРЕСА_1 вибуло з володіння Херсонської міської ради без її волі за рішенням суду, яке скасовано, тому позовні вимоги прокурора Херсонської місцевої прокуратури про витребування спірного нежитлового приміщення у останнього власника ОСОБА_1 , набутого за договором дарування від 23 лютого 2015 року є обґрунтованими, такого висновку підставно дійшов суд першої інстанції.

Разом з тим, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Зі змісту статей 256, 261 ЦК України вбачається, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Тобто, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Це право на звернення пов`язане з моментом, коли саме повноважному органу, а саме Херсонській міській раді, право якої порушене, стало відомо чи могло стати відомо про таке порушення, або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статті 387 і 388 ЦК України не вказують на те, що приписи про позовну давність не застосовуються до правовідносин, врегульованих диспозицією вказаних статей, а стаття 268 цього кодексу не передбачає, що вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння належить до вимог, на які позовна давність не поширюється. Крім того, сутність вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння не виключає застосування до неї позовної давності.

На віндикаційні позови держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність. Для уникнення дискримінаційної переваги цих суб`єктів порівняно з іншими суб`єктами права вони мають нести ризик застосування наслідків спливу позовної давності.

Зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або мали би стати остаточними, якби позовна давність була застосована без дискримінації на користь держави, є несумісною з принципом правової визначеності.

Суд першої інстанції, обґрунтовано врахував те, що Херсонська місцева прокуратура та Херсонська міська рада дізналися про порушення права власності відповідного органу місцевого самоврядування на спірне нежитлове приміщення ще у 2009 році, оскільки постановою Вищого Господарського суду України від 21 липня 2009 року касаційну скаргу Херсонської міської ради задоволено, рішення господарського суду Херсонської області від 31 січня 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Суд першої інстанції також правильно врахував, що як Херсонській міській раді, так і прокуратурі було відомо про неодноразовий продаж спірного нерухомого майна після постановлення Господарським судом Херсонської області 15 вересня 2009 року рішення, оскільки як зазначила Херсонська міська рада у письмових поясненнях по суті даної справи, їй було відмовлено ХДБТІ листом від 29 жовтня 2009 року № 1986 у здійсненні перереєстрації права власності на спірні нежитлові приміщення, оскільки прокуратурою 18 травня 2009 року були вилученні матеріали інвентарної справи на це приміщення /т. І а. с. 44/.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно того, що позивачем здійснювалися необхідні дії для відновлення свого порушеного права і клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду позивачем не заявлено.

Оскільки прокурор пред`явив позов після спливу строку позовної давності, про застосування якого просила відповідач, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у позові саме з цих підстав та вважає доводи апеляційної скарги у зазначеній частині необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню.

Так, доводи апеляційної скарги про те, що застосування строків позовної давності у правовідносинах, що склалися, є неправомірними, оскільки у даному випадку відбувається триваюче порушення права власності Херсонської територіальної громади в особі Херсонської міської ради, що полягає в неможливості використовувати для задоволення суспільних потреб своє майно, а саме нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 31,5 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 є безпідставними та підлягають відхиленню з наступних підстав.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Крім того, негаторний позов має на меті усунення триваючих порушень зазначених повноважень власника, а не тих, що мали місце в минулому, що обумовлює непоширення на вимоги за негаторним позовом строків позовної давності.

У даній справі, позов є віндикаційним, оскільки нежитлове приміщення, розташоване у АДРЕСА_1 вибуло з володіння Херсонської міської ради поза її волею, тому у даних правовідносинах не відбувається триваюче порушення права власності і застосовується загальна позовна давність.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що звертаючись до суду 16 вересня 2015 року прокурор Херсонської місцевої прокуратури не пропустив строк позовної давності звернення з позовом до суду, оскільки права на вказаний об`єкт нерухомості ОСОБА_1 набула 23 лютого 2015 року, тобто фактично порушення права Херсонської міської ради розпочалося 23 лютого 2015 року підлягають відхиленню, оскільки у даній справі строк позовної давності обчислюється від дня, коли Херсонська міська рада дізналася про порушення її права власності на спірне майно, тобто з дати подачі нею у 2009 році касаційної скарги на рішення господарського суду Херсонської області у справі 7/69-ПН-08 за позовом ЗAT «Херсонліфт» до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності та зобов`язання ХБТІ здійснити реєстрацію права власності на нежитлові приміщення.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги Херсонської міської ради не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 07 жовтня 2019 року.

Головуючий підписЛ. П. Воронцова
Судді: підпис підписП. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 08 жовтня 2019 року Постанова набрала законної сили 03 жовтня 2019 року

Суддя Секретар судового засідання Л. П. Воронцова Т. І. Пісоцька