КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 754/2784/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

перекладача - дактилолога Гури З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 березня 2019 року, постановлену у складі судді Клочко І.В.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни,

встановив:

21 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни щодо винесення постанов, посилаючись на неправомірність постанов про накладення штрафу від 18.09.2018 року, про арешт коштів боржника від 05.05.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15.05.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15.05.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.05.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29.01.2019 року по виконавчому провадженню № 29263794.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 березня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. щодо винесення постанов в частині оскарження постанов про арешт коштів боржника від 05 травня 2018 року, про накладення штрафу від 18 вересня 2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15 травня 2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15 травня 2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 травня 2018 року - залишено без розгляду.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни щодо винесення постанов в частині оскарження постанови про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29 січня 2019 року - задоволено.

Визнано дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни в частині винесення постанови про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29 січня 2019 року у виконавчому провадженні №29263794 - неправомірними.

Скасовано постанову державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29 січня 2019 року у виконавчому провадженні №29263794.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині залишення без розгляду скарги на постанову про накладення на боржника штрафу від 18 вересня 2018 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції у вказаній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким:

- скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Журавльової Є.В. щодо винесення постанови про накладення на заявника штрафу від 18 вересня 2018 року - задовольнити;

- визнати дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. в частині винесення постанови про накладення на заявника штрафу від 18 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №29263794 - неправомірними;

- скасувати постанову державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. про накладення на заявника штрафу від 18 вересня 2018 року у виконавчому провадженні №29263794.

Поновити строк на оскарження постанови державного виконавця Журавльової Є.В. Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 18 вересня 2018 року про накладення на заявника штрафу.

В апеляційній скарзі представник скаржника, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що про оскаржувану постанову про накладення штрафу від 18 вересня 2018 року скаржнику стало відомо 15 лютого 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а тому вважає, що десятиденний строк, встановлений ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», не пропущений, однак просить поновити строк для подання скарги. Проте, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

Зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження ВП №29263794 знаходиться клопотання від 15 лютого 2019 року та зауваження від 14 травня 2018 року від учасників провадження щодо забезпечення участі сурдоперекладача під час вчинення виконавчих дій.

Заявник і його представник є особами з вадами слуху, носії жестової мови, залучення до участі сурдоперекладача у виконавчому провадженні державний виконавець не забезпечив, хоча його участь у виконавчому провадженні є обов`язковою. Вважає, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем були грубо порушені права заявника і його представника, які гарантовані ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», а також ст.21 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що постанова від 18.09.2018 року про накладення на заявника штрафу винесена державним виконавцем Журавльовою Є.В. Солом`янського райвідділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві з порушенням законодавства, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2. підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Державний виконавець Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльова Є.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за її відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. щодо винесення постанов, посилаючись на неправомірність постанов про арешт коштів боржника від 05.05.2018 року, про накладення штрафу від 18.09.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15.05.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15.05.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.05.2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29.01.2019 року по виконавчому провадженню № 29263794.

Також зазначив, що строк звернення до суду з даною скаргою пропущено з поважних причин, так як копії оскаржуваних постанов заявнику вручені не були, а лише 15.02.2019 року в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представником заявника було встановлено наявність даних постанов.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо винесення постанов про арешт коштів боржника від 05 травня 2018 року, про накладення штрафу від 18 вересня 2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15 травня 2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю від 15 травня 2018 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 травня 2018 року, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 29 березня 2019 року виходив із того, що з наданих копій матеріалів виконавчого провадження, які наявні в матеріалах даної справи, вбачається, що 01 серпня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить відповідний підпис, який наявний в матеріалах справи ( а.с. 154, т. 1).

Однак, як представник заявника ОСОБА_2 , так і заявник не скористались своїм правом на оскарження постанов в десятиденний строк з дня ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Крім того, доказів, які б підтверджували відсутність оскаржуваних постанов у матеріалах виконавчого провадження станом на 01 серпня 2018 року до суду не надано, а наведені представником заявника причини пропуску строку звернення з заявою судом визнані неповажними, у зв`язку з чим підстав для поновлення строку суд першої інстанції не вбачав.

Ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року оскаржується представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 лише в частині залишення без розгляду скарги на постанову державного виконавця від 18 вересня 2018 року про накладення штрафу, а тому ухвалу суду в іншій частині апеляційний суд не переглядає.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвали - про залишення без розгляду скарги на постанову державного виконавця від 18 вересня 2018 року про накладення штрафу з підстав пропуску строку на її оскарження, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 квітня 2010 року. ( а.с. 152, 156-157, т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в Солом`янському районному відділі ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження АСВП № 29263794 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3005 від 03.11.2010 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів.

Зазначене виконавче провадження було прийнято при передачі за належністю за місцем проживання боржника згідно постанови про прийняття виконавчого провадження від 23 квітня 2018 року ВП № 29263794 державним виконавцем Журавльовою Є.В. ( а.с. 19 - 158, т. 1).

Постановою державного виконавця Журавльової Є.В. від 18 вересня 2018 року у виконавчому провадженні ВП № 29263794 встановлено, що зазначене виконавче провадження було відкрито 18 жовтня 2011 року. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. З дня пред`явлення до примусового виконання за боржником станом на 01.09.2018 року згідно з розрахунком заборгованості від 18.09.2018 року утворилась заборгованість на суму 41 355 грн. 04 коп., що становить перевищення сукупності відповідних платежів за три роки.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець постановив: за фактом наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накласти на боржника штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 20 677 грн. 52 коп. Стягувач - ОСОБА_4 ( а.с. 43, т. 1).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлена неможливість такого поновлення.

Разом з тим, копії матеріалів виконавчого провадження, що надані до матеріалів даної справи, не містять даних, які б підтверджували факт направлення боржнику ОСОБА_1 копії постанови про накладення штрафу від 18 вересня 2018 року або ознайомлення його з вказаною постановою в інший спосіб.

Звертаючись 21 лютого 2019 року до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення вищевказаних постанов, зокрема на постанову про накладення штрафу від 18 вересня 2018 року, боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 зазначили , що про оскаржувану постанову їм стало відомо 15 лютого 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження у відділі державної виконавчої служби, тому вважали, що десятиденний строк, встановлений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не пропущений, проте просили поновити строк для подання скарги.

Залишаючи без розгляду скаргу боржника ОСОБА_1 на постанову про накладення штрафу від 18 вересня 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що 01 серпня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2. ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить відповідний підпис, який наявний в матеріалах справи, проте заявник та його представник не скористались своїм правом на оскарження постанов в десятиденний строк з дня ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення строку на оскарження постанови від 18 вересня 2018 року, оскільки станом на день ознайомлення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з матеріалами виконавчого провадження 01 серпня 2018 року така постанова ще не була прийнята державним виконавцем, при цьому в матеріалах виконавчого провадження, копії яких надані до даної справи, відсутні відомості про направлення боржнику копії даної постанови. Про наступне після 01 серпня 2018 року ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження свідчить запис представника боржника від 15 лютого 2019 року.

Таким чином, враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушенням норм процесуального права, оскаржувану ухвалу від 29 березня 2019 року в частині оскарження постанови державного виконавця від 18 вересня 2018 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, а тому ухвала в цій частині підлягає скасуванню, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишились вимоги ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України, якою передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, стягувач ОСОБА_6 , на користь якої підлягає стягненню штраф по оскаржуваній боржником постанові, до участі у розгляді скарги не залучалась, про дату, час та місце розгляду скарги судом не повідомлялась.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 451 ЦПК визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, до ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду, належать ухвали про залишення позову (заяви) без розгляду ( п. 16), а також ухвали щодо розгляду скарг на дії ( бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця ( п. 27).

Статтею 374 ЦПК України, яка визначає повноваження суду апеляційної інстанції, передбачено, що суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інших повноважень апеляційного суду у разі скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, вказаною нормою не визначено.

Враховуючи вимоги зазначених норм, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність розгляду даної скарги апеляційним судом по суті заявлених вимог скарги, оскільки скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 18 вересня 2018 року була залишена судом першої інстанції без розгляду з підстав пропуску строку на оскарження та по суті заявлених вимог судом першої інстанції не розглядалась.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 29 березня 2019 року - скасувати в частині залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльової Є.В. про накладення штрафу від 18 вересня 2018 року, справу у вказаній частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.