Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 501/4222/14-ц

провадження № 61-11109св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Іллічівська міська рада, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Станкевича В. А., Варикаші О. Д., Бабія А. П., від 05 грудня 2016 року.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Іллічівська міська рада, інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про знесення житлового будинку.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству з нею, по АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 , який з порушеннями ДБН побудував трьохповерховий будинок, внаслідок чого вентиляційні та димові канали житлового будинку заявника виявилися у зоні вітрового підпору, у результаті чого їй у 2010 році було відключено газопостачання. Заявник є дитиною війни, хворою людиною та діями ОСОБА_2 їй було завдано матеріальну та моральну шкоду, яка полягає у погіршенні стану її здоров`я та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача знести самочинно збудований житловий будинок з облаштуванням другого та третього поверху за адресою: АДРЕСА_3 м від будинку, який знаходиться АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідача відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн та майнову шкоду у розмірі 10 438, 10 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_3 усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на належну їй 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення новозбудованого триповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 .

Справа розглядалась судами неодноразово.

Провадження у національних судах

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 31 грудня 2013 року, з урахуванням ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 10 січня 2014 року про виправлення описки, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Зобовязано ОСОБА_2 знести самочинно збудований житловий будинок з облаштуванням другого та третього поверху за адресою: АДРЕСА_2 та відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн і майнову шкоду у розмірі 10 438, 10 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2014 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 грудня 2013 року змінено у частині відшкодування моральної шкоди, майнової шкоди, відшкодування судових витрат та у цій частині ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Зобов`язано ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: 120, 00 грн на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 3 089, 00 грн вартості судової експертизи, 4 000, 00 грн оплата послуг адвоката, а всього стягнуто 7 009, 00 грн.

В іншій частині позову про відшкодування майнової і моральної шкоди, судових витрат відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про знесення самочинно збудованого житлового будинку з облаштуванням другого та третього поверху за адресою: АДРЕСА_2 , а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеській області, у складі судді Ледньової Т. В., від09 грудня 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на належну їй частину житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення новозбудованого триповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач побудував триповерховий будинок АДРЕСА_2 , який є новим будівництвом, а не реконструкцією, при будівництві якого допущені значимі для позивача порушення: пункт 3.25* додатку 3.1 (обов`язковий) ДБН 360-92* щодо нормативної протипожежної відстані між двома сусідніми будинками не менше 8 метрів; пункт 4.5.16 Правил безпеки систем газопостачання України, що проявилось в тому, що димова труба від газового прибору будинку АДРЕСА_1 опинилась на відстані 1 м від стіни будівництва та в зоні вітрового підпору; пункт 3.25* ДБН 360-92* щодо відстані від найбільш виступаючих конструкцій стін житлового будинку до межі з сусідньою земельною ділянкою, яка має бути не менше 1 м. Порушення пункту 3.25* додатку 3.1 ДБН 360-92* «Планування і забудова міських і сільських поселень» та пункту 15 додатку Ж ДБН В.2.5-20-2001 «Газозабезпечення» є істотними, загрожують життю та здоров`ю людини, не можуть бути усунуті шляхом перебудови новозбудованої будівлі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року скасовано рішення Іллічівського міського суду Одеській області від 09 грудня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого житлового будинку.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відповідач ОСОБА_4 виконав реконструкцію існуючого житлового будинку шляхом добудови та прибудови зі збереженням існуючої відстані між будівлями.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року та залишити в силі рішення Іллічівського міського суду Одеській області від 09 грудня 2015 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції повно і всебічно не з`ясовано обставини справи. Ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого житлового будинку.

Апеляційний суд не мотивував у рішенні незгоду із висновком експертизи та дійшов немотивованого висновку про те, що спірне будівництво є реконструкцією.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

28 грудня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу розподілено судді-доповідачу Пророку В. В.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 501/4222/14-ц (провадження № 61-11109св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

У зв`язку із обранням судді Пророка В. В. до Великої Палати Верховного Суду у касаційному провадженні № 61-11108св18 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справу розподілено судді-доповідачу ОСОБА_9.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_9. у касаційному провадженні № 61-11109св18 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справу розподілено судді-доповідачу Сердюку В. В.

Заперечення (відзиву) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що відповідно до технічного паспорту, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копії спадкової справи ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, технічного паспорту на садибний будинок ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Актом від 17 липня 2008 року встановлено в натурі межі земельної ділянки, наданої ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за вказаною адресою.

Згідно із заявою від 11 червня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до міського голови про надання дозволу на будівництво нового будинку замість старого, розташованого за зазначеною адресою, та по закінченню будівництва нового будинку зобов`язався знести старий будинок.

Листом виконкому Іллічівської міської ради від 26 січня 2011 року № 60132 надано дозвіл ОСОБА_6 на розроблення проектної документації щодо будівництва житлового будинку взамін існуючого на ділянці АДРЕСА_2 .

На замовлення ОСОБА_3 підприємством TOB «Тавиконн» розроблено проект реконструкції індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Відповідно до повідомлення про початок виконання будівельних робіт 04 липня 2011 року ОСОБА_2 повідомив інспекцію ДАБК в Одеській області про початок реконструкції індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 .

З листів інспекції ДАБК в Одеській області від 21 січня 2015 року № 01/11-469 та від 23 березня 2015 року № 01/11-2960 вбачається, що на момент перевірки (17 березня 2015 року) будівельні роботи з реконструкції індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 завершені. Двоповерховий житловий будинок з мансардним поверхом збудований відповідно до затвердженої проектної документації та примикає до частини існуючого одноповерхового житлового будинку, це також зазначено у технічному паспорті виданого КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Іллічівська від 18 серпня 2014 року, інвентарний №1636, реєстровий № 5-694-172.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 березня 2015 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

Чи наявна технічна можливість проведення перебудови відповідно до проекту або державних будівельних норм і правил «нового» житлового будинку АДРЕСА_2 для усунення порушень:

- п.3.25* додатку 3.1 ДБН 360-92* щодо відстані між сусіднім будинком № АДРЕСА_1 та вказаним будинком, зазначивши яка фактична відстань між ними.

- п.3.25* ДБН 360-92* щодо відстані від найбільш виступаючих конструкцій стін житлового будинку до межі з сусідньою земельною ділянкою ( № НОМЕР_1 )

- ДБН В.2.5-20-2001 в частині розташування димової труби від газового прибору будинку № АДРЕСА_1 на відстані 1 м від стіни будівництва та в зоні вітрового підпору?

Проведення експертизи доручити експерту Дзіньці А. І.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Будексперт-Т» № 748/2015 від 05 липня 2015 року вбачається, що встановити технічну можливість проведення перебудови відповідно до проекту або державних будівельних норм і правил «нового» житлового будинку АДРЕСА_2 для усунення порушень: пункту 3.25* додатку 3.1 ДБН 360-92* щодо відстані між сусіднім будинком № АДРЕСА_1 та вказаним будинком, зазначивши яка фактична відстань між ними, пункту 3.25* ДБН 360-92* щодо відстані від найбільш виступаючих конструкцій стін житлового будинку до межі з сусідньою земельною ділянкою (№ НОМЕР_1 ), ДБН В.2.5-20-2001 у частині розташування димової труби від газового прибору будинку № АДРЕСА_1 на відстані 1 м від стіни будівництва та в зоні вітрового підпору, є неможливим через відсутність проектної документації.

Також вказана судова будівельно-технічна експертиза містить висновок про відсутність можливості реконструкції «нового» житлового будинку літ. А по АДРЕСА_2 , при якій будуть дотримані положення пункту 3.25* додатку 3.1 ДБН 360-92* щодо відстані між будинками НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 . Можливість реконструкції «нового» житлового будинку літ. А по АДРЕСА_2 , з дотриманням пункту 3.25* ДБН 360-92*, пункту 15 додатку Ж ДБН В.2.5-20-2001.

Крім того, у цій судовій будівельно-технічній експертизі вказано, що фактична відстань між спірним будинком та будинком АДРЕСА_1 з господарськими будівлями складає від 0,80 м до 5,25 м при нормативній відстані не менше 8 метрів. Технічна можливість проведення перебудови новозбудованого будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2 для усунення порушень пункту 3.25* додатку 3.1 (обов`язковий) ДБН 360-92* щодо нормативної протипожежної відстані між двома сусідніми будинками відсутня. Технічна можливість проведення перебудови новозбудованого будинку на земельній ділянці АДРЕСА_2 , при якій існуюча димова труба від газового прибору житлового будинку АДРЕСА_1 буде розташована поза зоною вітрового підпору і вимоги пункту 15 додатку Ж ДБН В. 2.5-20-2001 будуть виконуватись, існує шляхом знесення мансардного та другого поверхів, на що повинна бути виготовлена технічна документація.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

За правилами частини четвертої статті 338 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2014 року скасовано у частині задоволення позовних вимог про знесення самочинно збудованого житлового будинку з облаштуванням другого та третього поверху за адресою: АДРЕСА_2 , а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, суд касаційної інстанції вказав про те, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. У матеріалах справи приписи інспекції архітектурно-будівельного контролю щодо про усунення відповідачем порушень будівельних норм відсутні.

Судами не було з`ясовано, чи можлива перебудова спірного об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови, оскільки знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Суд першої інстанції, призначаючи по справі судову будівельно-технічну експертизу та повторну судову будівельно-технічну експертизу, не поставив питання про можливість перебудови житлового будинку по АДРЕСА_2 відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.

Частино третьою статті 10 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про планування і забудову територій», особа, яка має бажання провести реконструкцію, повинна отримати в інспекції архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення робіт по будівництву. Здійснення робіт без відповідного дозволу на їх виконання вважається самовільним і тягне за собою відповідальність відповідно до діючого законодавства.

Пунктом 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05 грудня 2000 року, передбачено, що виконання будівельних робіт на об`єктах без додержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно із чинним законодавством.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про планування і забудову територій» особа, яка має бажання провести реконструкцію, повинна отримати в інспекції архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення робіт по реконструкції приміщення.

За змістом статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-ХІУ будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Згідно з положеннями статті 28 «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі об`єктів архітектури зобов`язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов`язаних з будівництвом об`єкта архітектури.

Відповідно до примітки 7 додатку 3.1 ДБН 360-92** мінімальні протипожежні розриви між житловими будинками і господарськими будівлями у межах однієї присадибної ділянки не нормуються. Часткова реконструкція житлових будинків та господарських споруд на окремих садибних ділянках, які побудовані за раніше чинними нормативами, допускається за погодженням з місцевими органами архітектури і містобудування, державного пожежного та санітарного нагляду. В цьому випадку перебудова житлових будинків, їх господарських будівель та гаражів можлива за умови збереження існуючих відстаней між будівлями.

Врахувавши, що ОСОБА_4 виконував реконструкцію існуючого житлового будинку шляхом добудови та прибудови зі збереженням існуючої відстані між будівлями, апеляційний суд правильно вказав про те, що норма ДБН 360-92** пункт 3,25*, у даному випадку, не застосовується та дійшов обґрунтованого висновку, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач здійснив будівництво нового будинку, а не реконструкцію та без дозвільних документів і з порушенням діючих норм ДБН є помилковим.

Апеляційний суд врахував висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року та взяв до уваги, що для приведення до діючих норм і правил, встановленого опалювального газового обладнання з виводом продуктів згорання в димохід, за адресою: АДРЕСА_1 необхідно виконати наступні заходи: вивести існуючий димохід і вентиляційний канал із зони вітрового підпору, або замінити існуюче опалювальне обладнання з виводом продуктів згорання в димохід на альтернативне, з закритою камерою згорання (відповідь ПАТ «Одесагаз» № 02/09-169 від 01 квітня 2016 року). Вказані роботи можуть виконувати спеціалізовані організації на основі проектного рішення та за згодою власника.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 є абонентом та споживачем газопостачання за адресою; АДРЕСА_1 і з січня 2014 року по листопад 2016 року постійно користується газом (відповідь ПАТ «Одесагаз» № 782 від 25 листопада 2016 року). Отже, спірне будівництво не заважає заявнику користуватись газопостачанням.

На підставі наведеного, апеляційний суд вірно вказав про те, що категоричний висновок місцевого суду про те, що знесення новозбудованої будівлі в цілому є єдиним способом захисту порушеного права ОСОБА_8 є передчасним.

Крім того, у суді апеляційної інстанції представник відповідача зазначив, що його довіритель погоджується за власний рахунок зробити всі необхідні заходи для приведення газового обладнання заявника у відповідності вимог ПАТ «Одесагаз», на що заявник погодилась, однак у подальшому відмовилась забезпечити допуск спеціалістів ПАТ «Одесагаз» до своєї будівлі, що свідчить про небажання останньої приведення її газового обладнання до відповідності вимог ПАТ «Одесагаз».

Таким чином, апеляційним судом при вирішення справи правильно застосовано вищезазначені норми матеріального і процесуального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, виходячи із змісту заявлених позовних вимог (стаття 212 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи).

Доводи заявника про те, що апеляційний суд не мотивував у рішенні незгоду із висновком експертизи є необґрунтованими, так як апеляційний суд надав оцінку експертному висновку у сукупності з іншими доказами.

Положеннями частини шостої статті 147 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Чинним законодавством передбачено, що висновок експерта не має наперед встановленого значення, йому не надається перевага перед іншими доказами. Як всі інші докази, він оцінюється суддею за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована у судовому рішенні, при цьому такий висновок експерта має містити відповіді на поставлені судом питання.

Враховуючи суперечливі висновки судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «Будексперт-Т» № 748/2015 від 05 липня 2015 року, яка містить відповіді на питання, які не були поставлені судом перед експертом, приймаючи до уваги неможливість надання відповіді на поставлені судом перед експертом питання та враховуючи, що місцевим судом (в ухвалі суду) не вирішувалось питання щодо попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (як це передбачено положеннями частини першої статті 144 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи) суд апеляційної інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги цей експертний висновок.

Заявник не скористалася правом на заявлення клопотання про призначення додаткової або повторної судової будівельно-технічної експертизи, не ставив перед судом питання про виклик експерта, який проводив експертизу № 748/2015 від 05 липня 2015 року.

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Отже, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
В. С. Висоцька
А. І. Грушицький