ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №587/550/19

Провадження № 22-ц/816/4259/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Орлова І.В.,

суддів: Собини О.І., Хвостика С.Г.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Северинівська»,

ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2019 року (суддя Черних О.М., дата складання повного тексту рішення - 01 липня 2019 року) в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма (ТОВ) «Северинівська», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

22 березня 2019 року позивачка звернулася до ТОВ Агрофірма «Северинівська» та ОСОБА_2 , з позовом в якому просила суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 32580,40 гривень, що була завдана внаслідок пошкодження належного ОСОБА_1 на праві власності автомобілю марки ВАЗ - 210994, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (кузов НОМЕР_2 ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідач - ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ТОВ агрофірма «Северинівська», де працює на посаді тракториста. 22 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом МТЗ-80 з сільськогосподарським причепом, де були тюки сіна, здійснив бокове зіткнення з належним позивачці автомобілем марки ВАЗ-21099, за кермом якого перебував батько позивачки - ОСОБА_3 Автомобіль позивачки зазнав механічних пошкоджень. Постановою Сумського районного суду Сумської області від 22.10.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Зазначає, що трактор МТЗ-80 не був застрахований, а тому відшкодувати шкоду завдану майну потерпілої за рахунок страховика неможливо.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2019 року позов задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Северинівська» на користь ОСОБА_1 32580,40 гривень на відшкодування майнової шкоди, завданої автомобілю марки ВАЗ-210994. З ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Северинівська» стягнуто судові витрати на користь ОСОБА_1 по 1027,70 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього завданої матеріальної шкоди в солідарному порядку та ухвалити нове про відмову задоволенні позову в цій частині.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що стягуючи нього та з ТОВ Агрофірма «Северинівська» майнову шкоду в солідарному порядку, суд першої інстанції помилково застосував положення цивільного законодавства, що регулює порядок відшкодування завданої шкоди спільними діями або бездіяльністю осіб, в той час, як спільність дій чи бездіяльності між відповідачами відсутня. Вказує, що оскільки він перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «Северинівська», то завдана ним матеріальна шкода повинна відшкодовуватися саме Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «Северинівська».

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки зазначає, що ОСОБА_1 належить право вимоги в обох видах зобов`язань: в деліктному та договірному. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права обираючи при цьому особу боржника. Оскільки відповідач ОСОБА_2 , з вини якого трапилася ДТП, скоїв її під час виконання своїх трудових обов`язків, то шкода повинна відшкодовуватися не лише ТОВ Агрофірма «Северинівська», але й ОСОБА_2 Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки ВАЗ 210094, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов ( НОМЕР_3 ) номер НОМЕР_2 (а.с.10).

22.09.2018 року близько 20-20 годині за участю вказаного транспортного засобу трапилася дорожньо-транспортна пригода, у якій відповідач ОСОБА_2 керуючи трактором МТЗ 80 д.н.з НОМЕР_4 з сільськогосподарським причепом для перевезення силосу, не витримавши безпечного інтервалу, здійснив бокове зіткнення з автомобілем позивачки, який рухався у зустрічному напрямку і за кермом якого перебував батько позивачки - ОСОБА_3 .. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивачки зазнав механічні пошкодження.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами, відповідач ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем - ТОВ Агрофірма «Северинівська» та працював на посаді тракториста.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна шкода завдана позивачу пошкодженням його автомобіля згідно висновку судового експерта № 051/2018 на суму 32580 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ТОВ агрофірми «Северинівська» в солідарному порядку.

Проте, з такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні ДТП і постановою Сумського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу ( а.с. 14)

Відповідно до висновку № 51/2018 авто-товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень, завданих автомобілю марки ВАЗ- НОМЕР_5 , 2007 року випуску, внаслідок пригоди, що сталася 22 вересня 2018 року без врахування коефіцієнта фізичного зносу складає 32580, 40 гривень (а.с.17 - 27).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачено нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У зазначеній нормі встановлюються загальні правила відшкодування юридичною або фізичною особою потерпілій стороні шкоди, завданої їхнім працівником або іншою особою. Це один з випадків, коли суб`єктом деліктної відповідальності виступає юридична або фізична особа, яка шкоди потерпілій стороні безпосередньо не завдавала. Тобто, особливістю цих зобов`язань є те, що закон відмежовує особу, яка безпосередньо завдала потерпілій стороні шкоди, від особи, яка повинна цю шкоду відшкодувати.

Як роз`яснено в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства.

У цивільному праві під діями юридичної особи визнаються: дії органу, її представників, а також її членів або інших учасників (працівників і службовців). Покладення на юридичну особу відповідальності за вказаною нормою пояснюється тим, що безпосередній заподіювач шкоди (працівник) юридично втілює волю осіб, з якими він пов`язаний трудовим договором (контрактом), а тому його вина визнається виною роботодавця. Правовий зв`язок між юридичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру - постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом).

Під виконанням працівником своїх трудових обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня.

Деліктні зобов`язання, передбачені вказаною нормою, включають: потерпілу особу, що зазнала шкоди; відповідача - юридичну особу, яка безпосередньо шкоди потерпілій стороні не завдавала; фактичного заподіювача шкоди - працівника, який пов`язаний з відповідачем виконанням своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за статтею 1172 ЦК України необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і завданою шкодою, вина працівника), так і спеціальних умов, які обов`язково слід ураховувати. Це обставини, за наявності яких шкода була спричинена, хоча сама шкода в цих зобов`язаннях і не набуває якихось особливостей. До таких обставин частина перша вказаної норми відносить виконання трудових (службових) обов`язків працівником.

Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цього працівника в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом (частина перша статті 1191 ЦК України), тобто розмір відшкодування визначається законодавством, яке регулює відносини працівника, зокрема трудовим законодавством.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

При цьому стаття 1172 ЦК України не передбачає солідарну відповідальність працівника, що завдав матеріальної шкоди та підприємства, установи, організації з якою він перебуває у трудових відносинах, перед особою якій таку шкоду було завдано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в спірних правовідносинах відповідачі несуть солідарно майнову відповідальність за шкоду завдану внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 , який на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «Северинівська», своїх трудових обов`язків, а тому колегія суддів погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1152 гривні 60 копійок (768,40 грн. х 1,5 = 1152. 60 гривень)

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктами а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 завданої майнової шкоди на користь ОСОБА_1 та ухваленню у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ..

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Северинівська» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 32580 гривень 40 копійок, спричиненої пошкодженням автомобіля марки ВАЗ-210994, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов (рама) номер НОМЕР_2 , - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволення позову.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Северинівська» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 32580 (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривен 40 копійок, спричиненої пошкодженням автомобіля марки ВАЗ-210994, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов ( НОМЕР_3 ) номер НОМЕР_2 , рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 липня 2019 року, - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий І.В.Орлов

Судді: О.І.Собина

С.Г.Хвостик