Номер провадження: 22-ц/813/1754/19
Номер справи місцевого суду: 520/8378/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача ОСОБА_1 ,

від позивача публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - не з`явились,

від відповідача ОСОБА_2 - не з`явились,

переглянувши справу №520/8378/13-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року у складі судді Калашнікової О.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Державний ощадний банк України», звернувшись 1 лютого 2010 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №2362-н від 19 травня 2008 року, за яким для придбання нерухомості надано в кредит грошові кошти в сумі 914000,00 грн. на 240 місяців зі строком остаточного погашення кредиту не пізніше 19 травня 2028 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №1 від 19 травня 2008 року, між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений нотаріально 20 травня 2008 року. Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, позивач АТ «Державний ощадний банк України» просив стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року заборгованість станом на 24 жовтня 2009 року в загальній сумі 1009223,88 грн. та судові витрати (т.1 а.с.3-6).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2010 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.29).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснень заперечень суду першої інстанції не надали.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 3 вересня 2010 року позов задоволено; стягнуто зі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в загальній сумі 1009223,88 грн., судові витрати в сумі 1820,00 грн. (т.1 а.с.61-63).

9 квітня 2013 року представником в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 вересня 2010 року у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстав постановлення Приморським районним судом м.Одеси від 28 вересня 2012 року вироку в справі №1522/16226/12 у відношенні ОСОБА_3 , визнаної винною у скоєнні злочинів, передбачених частиною 4 статті 190, частинами 1,2,3 статті 358 КК України (т.1 а.с.76-78).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2013 року заяву представника в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено, рішення Київського районного суд м. Одеси від 3 вересня 2010 року скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами, справу призначено до судового розгляду (т.1 а.с.139-140).

В ході розгляду справи після скасування судового рішення позивач АТ «Державний ощадний банк України» позов підтримав, відповідач ОСОБА_1 в особі представника позов не визнав, відповідач ОСОБА_2 пояснень, заперечень не надав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.164-166).

Висновок суду мотивовано тим, що кредитний договір не є укладеним.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року скасовано, заяву представника в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 вересня 2010 року залишено без розгляду (т.1 а.с.252-255).

Постановою Верховного Суду від 18 січня 2018 року касаційну скаргу представника в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.169-171).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 9 лютого 2018 року справу після скасування в касаційному порядку ухвали апеляційного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року прийнято до провадження (т.2 а.с.174).

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року справу за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 3 вересня 2010 року прийнято до провадження (т.3 а.с.7).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 квітня 2019 року клопотання представника в інтересах ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 3 вересня 2010 року задоволено, апеляційне провадження у справі закрито (т.3 а.с.33-34).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року справу за апеляційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Київського районного суду м.Одеси від 20 серпня 2013 року прийнято до провадження (т.3 а.с.6).

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року скасувати повністю, ухвалити нове рішення про задоволення вимог (т.1 а.с.175-177).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у безпідставності висновку суду про не укладення кредитного договору; у відсутності підстав для перегляду рішення суду від 3 вересня 2010 року за нововиявленими обставинами, так як вирок суду є доказом, а не нововиявленою обставиною; полягає у чинності кредитного договору, договорів купівлі продажу нерухомого майна за рахунок кредитних коштів, забезпечувальних договорів іпотеки, поруки тощо; у невиконанні зобов`язань за кредитним договором, що є підставою для вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані відсотки та інші платежі тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві (запереченні) на апеляційну скаргу представник в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує правильним посилання суду на вирок як нововиявлену обставину, що доводить не укладення кредитного договору (т.1 а.с.218-222).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Кредитний договір №2362-н від 19 травня 2008 року, за умовами якого банком надано позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 914000,00 грн. зі сплатою відсотків на 240 місяців зі строком остаточного погашення кредиту не пізніше 19 травня 2028 року на придбання нерухомості, а саме частини земельної ділянки загальною площею 0,0784 га, розташованої за адресом: АДРЕСА_2 та частини земельної ділянки площею 0,0216 га, розташованої за адресом: АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва (п.1.1 Договору); банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором та стягнути заборгованість за цим Договором у примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором (п.4.2.3 Договору); позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором (п.4.3.1 Договору); повернути кредит в сумі, зазначеній у п.1.1 цього Договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановленні цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені цим Договором (п.4.3.2 Договору); у разі порушення умов цього Договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України (п.4.3.3 Договору); за порушення взятих на себе зобов`язань з повернення основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 17% від суми несплаченого платежу (п.5.2 Договору) (т.1 а.с.7-12).

За Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року кредитні грошові кошти в сумі 914000,00 грн. видано готівкою згідно Заяви ОСОБА_1 на видачу готівки №554889-001 від 20 травня 2008 року (т.1 а.с.26).

Між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» () та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) укладено Договір поруки №1 до Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року, відповідно до якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (п.1.1 Договору); поручитель відповідає по зобов`язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник (п.3.1 Договору) (т.1 а.с.13-15).

Між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Іпотечний договір від 20 травня 2008 року, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливає з Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року, передав в іпотеку нерухоме майно, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме земельну ділянку площею 0,0216 га, із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що знаходиться за адресом: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,0784 га, із цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що знаходиться за адресом: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.16-23).

Згідно розрахунку за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року станом на 24 жовтня 2009 року заборгованість становила 1009223,88 грн., з них заборгованість за кредитом - 907780,13 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 2658,14 грн., заборгованість за відсотками - 96083,91 грн., пеня по відсотках - 2528,80 грн., пеня по кредиту - 172,90 грн. (т.1 а.с.24-25, т.2 а.с.213-214).

Із аналізу розрахунку вбачається, що в порядку виконання зобов`язань за кредитним договором внесено в рахунок погашення кредиту 3561,73 грн., сплачено відсотків 131210,04 грн.

30 жовтня 2009 року АТ «Державний ощадний банк України» позичальнику ОСОБА_1 направлено Вимогу №28/10270 від 24 жовтня 2009 року про повернення на підставі пункту 3.4 Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року всієї суми кредиту та здійснення платежів по нарахованим процентам за користування кредитом та інших платежів в загальній сумі 1009223,88 грн.; Вимогу отримано 4 листопада 2009 року (т.2 а.с.215, 216).

30 жовтня 2009 року АТ «Державний ощадний банк України» поручителю ОСОБА_2 направлено Вимогу №28/10269 від 24 жовтня 2009 року про повернення на підставі пункту 3.1 Договору поруки №1 до Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року всієї суми кредиту та здійснення платежів по нарахованим процентам за користування кредитом та інших платежів в загальній сумі 1009223,88 грн.; поштова кореспонденція повернулась з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (т.2 а.с.217, 218).

Позов до суду за передбаченими частиною 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення договору позичальником пред`явлено 1 лютого 2010 року.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою (ч.1 ст.546 ЦК України). У разі порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Встановлено, що на підставі укладеного ОСОБА_1 Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року виникло кредитне зобов`язання, виконання якого позичальником ОСОБА_1 було забезпечено порукою ОСОБА_2 на підставі Договору поруки №1 до Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року та Іпотечним договором від 20 травня 2008 року.

Кредитний договір та забезпечувальні договори недійсними не визнано.

Відповідно до положень частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За умовами Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року позичальник ОСОБА_1 , зокрема, зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором (п.4.3.1); повернути кредит в сумі, зазначеній у п.1.1 договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, встановленні договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені договором (п.4.3.2); у разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород, штрафних санкцій та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України (п.4.3.3); банк, зокрема, вправі при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та стягнути заборгованість за цим договором у примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором (п.4.2.3).

З наявних в справі розрахунків за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року вбачається, що в порядку виконання зобов`язань за кредитним договором внесено в рахунок погашення кредиту 3561,73 грн., сплачено відсотків 131210,04 грн., виникла заборгованість обумовлена неналежним виконанням договору. Відповідачами не надано доказів внесення грошових коштів в рахунок повернення кредиту, сплати процентів за користування коштами в порядку та строки, встановлені Договором.

За таких обставин, приймаються доводи апеляційної скарги щодо доведеності виникнення у банку на час звернення до суду з позовом права вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України є наслідком неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір між банком та ОСОБА_1 не був укладений, обґрунтувавши такий висновок вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року у кримінальній справі №1522/16226/12, яким встановлено, що 18 травня 2008 року грошові кошти за кредитним договором отримала ОСОБА_3

Даний висновок суду є безпідставним з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У розумінні положень даної норми матеріального права кредитодавець передає разом з коштами право власності на них, у нього ж залишається право вимагати зі спливом обумовленого строку певну суму від позичальника. Речове право власності у позичальника може виникати лише на кошти, отримані готівкою, а на кошти, отримані безготівковим шляхом, у позичальника виникає лише право вимоги зобов`язального характеру (за договором банківського рахунка, який обслуговує виконання зобов`язань за кредитним договором).

Сторонами кредитного договору є кредитодавець, яким є банк або інша фінансова установа, та позичальник, яким є фізична чи юридична особа.

У даному випадку за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року сторонами договору є АТ «Державний ощадний банк України», який є кредитодавцем, та ОСОБА_1 , який є позичальником. За укладеним кредитним договором грошові кошти (кредит) отримано готівкою, відтак, банк передав разом з коштами право власності на них і у позичальника, яким є ОСОБА_1 , виникло речове право власності на отримані грошові кошти. ОСОБА_3 не є стороною Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року. Будь-які домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають наслідком те, що ОСОБА_1 перестав бути стороною кредитного договору, а саме позичальником, який має виконати вимогу закону як то частини 1 статті 1054 ЦК України та вимогу, зокрема, пунктів п.4.3.1, п.4.3.2 Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року щодо обов`язку повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором.

За умовами Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року (п.4.3.10) позичальник ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання у підтвердження цільового використання кредитних коштів надати банку відповідні документи, а саме договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресом: АДРЕСА_2 ( ЙЗЛК ) та № 3 /1 (МПРФ); витяг про реєстрацію в державному реєстрі правочинів у день укладення зазначеного договору; державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована за адресом: АДРЕСА_2 ( ЙЗЛК ) та № 3 /1 (МПРФ), протягом шести місяців з моменту укладення цього договору.

ОСОБА_1 як покупець уклав з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як продавцями земельних ділянок договори купівлі-продажу за №№517, 518, які посвідчено нотаріально 20 травня 2008 року; договори купівлі земельних ділянок є чинними, за умовами договорів купівлі-продажу продавцями від покупця отримано грошові кошти повністю.

16 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №312369, який посвідчив право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку № 3 Д площею 0,1000 га (ділянку № 3 площею 0,0784 га та ділянку №3/ 1 площею 0,0216 га об`єднано в ділянку № 3 Д площею 0,1000 га), що розташована за адресом; АДРЕСА_2 .

23 вересня 2008 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено Договір про зміни №1 до Іпотечного договору від 20 травня 2008 року, відповідно до якого внесено зміни до пункту 1.2 Іпотечного договору, згідно зі змінами предметом іпотеки виступає земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_2 .

За змістом вироку Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року в справі №1522/16226/12 ОСОБА_3 , діючи від імені позичальника ОСОБА_1 , отримала на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу готівки за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року грошові кошти в сумі 914000,00 грн., які в подальшому передала продавцям земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Отже, отримання ОСОБА_3 , діючої від імені позичальника ОСОБА_1 , кредитних коштів готівкою у сукупності з послідуючими діями ОСОБА_1 щодо укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок АДРЕСА_2, отримання державного акту на право власності на земельну ділянку № 3 Д, укладення з банком договору про внесення змін до іпотечного договору в частині предмета іпотеки тощо, вказує на укладення ОСОБА_1 кредитного договору та направленість його дій на реальне настання наслідків, обумовлених кредитним договором, а саме на отримання грошових коштів (кредиту).

Не приймаються доводи відповідача ОСОБА_1 в тій частині, що стягнуті з ОСОБА_3 вироком суду збитки є достатніми для повернення банку отриманих в кредит грошових коштів, тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2012 року в справі №1522/16226/12 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого частиною 4 статті 190, частинами 1,2,3 статті 358 КК України (заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайства/, скоєне повторно в особливо великих розмірах; підроблення документів, які видаються або посвідчуються підприємством та підприємцем і надають права з метою використання його підроблювачем; підроблення документів, які видаються або посвідчуються підприємством і надають право з метою використання його підроблювачем, скоєне повторно; використання завідомо підроблених документів) та із застосуванням статей 70, 75 КК України піддано покаранню у вигляді 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробувальним строком 1 рік. В порядку вирішення цивільного позову стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Державний ощадний банк України» на відшкодування матеріальних збитків 26127823,51 грн. (т.2 а.с.117-128).

Зі змісту вироку суду злочинні дії ОСОБА_3 мали місце в тому числі й щодо Кредитного договору №2362-н від 19 травня 2008 року.

Постановою ВП №55819503 від 20 березня 2019 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. виконавчий лист №1522/16226/12, виданий 6 квітня 2015 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Державний ощадний банк України» матеріальних збитків в сумі 26127823,51 грн. повернуто стягувачу АТ «Державний ощадний банк України» з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення та безрезультатності заходів щодо розшуку такого майна (т.3 а.с.50).

Отже, дійсно вироком суду стягнуті з ОСОБА_3 на користь АТ «Державний ощадний банк України» грошові кошти на відшкодування матеріальних збитків, проте вирок суду в частині цивільного позову не виконано. Вирішений у кримінальній справі цивільний позов до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, ніяким чином не підміняє виниклі між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 договірні кредитні правовідносини, наслідком яких є зобов`язання, в якому ОСОБА_1 як боржник зобов`язаний вчинити на користь АТ «Державний ощадний банк України» як кредитора певну дію (повернути отримані в кредит кошти та сплатити нараховані за користування коштами проценти), а АТ «Державний ощадний банк України» як кредитор має право вимагати від ОСОБА_1 як боржника виконати його обов`язок.

Зобов`язання за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року не виконано та, як наслідок, не припинено.

АТ «Державний ощадний банк України» з вимогою виконати кредитний договір шляхом дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати нарахованих процентів звернувся до належних відповідачів, якими є позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2

Порушення боржником ОСОБА_1 договірного кредитного зобов`язання, забезпеченого порукою ОСОБА_2 має передбачений статтею 554 ЦК України правовий наслідок, а саме солідарну відповідальність перед кредитором АТ «Державний ощадний банк України», при цьому поручитель ОСОБА_2 відповідає перед кредитором АТ «Державний ощадний банк України» у тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_1 .

Визначені статтею 559 ЦК України підстави припинення поруки відсутні.

Передбачені статтею 267 ЦК України наслідки спливу позовної давності застосуванню не підлягають.

Розрахунок за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року заборгованості станом на 24 жовтня 2009 року не є спірним.

З огляду на викладене, порушене право АТ «Державний ощадний банк України» на належне виконання кредитного договору, за захистом якого він звернувся до суду, підлягає захисту шляхом стягнення в солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 простроченої заборгованості по кредиту, нарахованим процентам, достроково частини кредиту, що залишилася, та неустойки, що станом на 24 жовтня 2009 року в загальній сумі становило 1009223,88 грн.

Справа в провадженні суду знаходиться з 1 лютого 2010 року, двічі у справі судом першої інстанції ухвалювались судові рішення, які переглядались в апеляційному та касаційному порядку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 жодного разу на протязі дев`яти років поштову кореспонденцію ні банку, ні суду не отримував, кореспонденція суду поверталась на протязі багатьох років з відмітками пошти «за закінченням строку зберігання», «за відмовою від отримання» тощо.

За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрований з 4 травня 1998 року за адресом: АДРЕСА_3 (т.3 а.с.75, 85-86).

В порядку виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 4 липня 2019 року про зобов`язання житлово-експлуатаційної організації, що обслуговує житловий будинок АДРЕСА_3 , скласти акт про проживання/не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» Одеської міської ради надано відповідь, до якої додано акт від 25 липня 2019 року, за змістом яких виходом на місце реєстрації ОСОБА_2 за адресом: АДРЕСА_3 встановлено, що місце постійного проживання ОСОБА_2 за зазначеним адресом дійсно зареєстровано, однак, зі слів його матері ОСОБА_6 її син ОСОБА_2 в квартирі не проживає, фактичне місце перебування сина нею не названо (т.3 а.с.61-62, 87-88).

За таких обставин, суд виходить з того, що ОСОБА_2 зловживає своїми процесуальними правами, судом вжито заходи щодо виконання вимог закону про повідомлення учасника справи про дату, час та місце судових засідань, що надає суду право закінчити розгляд справи.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в загальній сумі 5605,10 грн. підлягають покладенню на відповідачів в рівній частці з кожного (т.1 а.с.1,2, 178).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року - скасувати.

Позов акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» () за укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» () та ОСОБА_1 за Кредитним договором №2362-н від 19 травня 2008 року, забезпеченим укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» () та ОСОБА_2 Договором поруки №1 від 19 травня 2008 року, заборгованість станом на 24 жовтня 2009 року за кредитом в сумі 907780 грн. 13 коп., за простроченим кредитом в сумі 2658 грн. 14 коп., за відсотками в сумі 96083 грн. 91 коп., за пенею по відсоткам в сумі 2528 грн. 80 коп., за пенею по кредиту в сумі 172 грн. 90 коп., а всього заборгованість в загальній сумі 1009223 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» () судові витрати в загальні сумі 2802 грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» () судові витрати в загальній сумі 2802 грн. 55 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 8 жовтня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков