ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6810/19 Справа № 178/982/18 Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2018 року до Криничанського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року у цивільній справі №178/982/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Рішенням Криничанської районної державної адміністрації №313-р від 10.06.1997 року ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Вільне розміром 4,90 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Фаїною ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть від 02.04.1999 року виданого Виконкомом Щорської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 належне йому майно фактично прийняла у спадщину ОСОБА_5 , але юридично на себе його не оформила.

31 березня 2000 року ОСОБА_5 було отримано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_2 , на підставі Рішення Криничанської районної державної адміністрації від 10.06.1997 року №313-р, яка перебувала у колективній власності КСП Вільне розміром 4,90 умовних кадастрових га.

25 січня 1999 року ОСОБА_5 складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Щорської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області Кравченко Л.П. та зареєстровано в реєстрі за №16, за яким ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 все своє майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла про що Виконкомом Щорської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області було видано свідоцтво серія та номер НОМЕР_4 від 05.03.2002 року.

При отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , позивачем право на земельний пай ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0303726 успадковане не було.

За наведених обставин підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування не було.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що земельна частка (пай) в розмірі 4,90 умовних кадастрових гектарів на час смерті ОСОБА_5 не входила в спадкову масу, а тому ОСОБА_1 не може бути успадковано вказаний земельний пай, оскільки право власності на нього належить ОСОБА_2 .

Посилання в апеляційній скарзі, що визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай) не порушує будь-чиїх прав, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки вказане не підтверджено належними доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С. Городнича