Справа № 353/747/19
Провадження № 2/353/400/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Луковкіної У.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку в сумі 17227,95 грн., вартості експертного дослідження в сумі 2525,0 грн. та моральної шкоди в сумі 10000,0 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.06.2019 року відповідача було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та встановлено, що він своїми допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , належним на праві власності ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження та йому було завдано матеріальної та моральної шкоди. Також просив стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 1536,80 грн.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 16.08.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак його представник адвокат Чаплінський І.М. подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив його задовольнити та розгляд справи провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9).

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2019 року о 22 год. 10 хв. ОСОБА_2 (відповідач) в м. Тлумач по АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , 4, керуючи автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.3 (б), п. 13.1, п. 12.1, п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 (позивач) являється власником транспортного засобу марки «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 29).

У зв`язку з цим, постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.06.2019 року, яка набрала законної сили 02.07.2019 року, ОСОБА_2 (відповідач) було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню, із застосуванням ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,0 грн. (а.с. 28).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 знаходяться в причино-наслідковому зв`язку зі скоєнням дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 24.04.2019 року.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 24 квітня 2019 року о 22 год. 10 хв., в порушення п.п. 2.1 (А, Ґ) Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом без права керування ним, а також у нього був відсутній страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з цим відносно нього 27.04.2019 року інспектором СРПП № 4 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Дужиком Я.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 274249, за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 81).

Згідно п. 21.4. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено (п. 6), що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , не мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та у нього був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак він мав реєстраційний документ на цей автомобіль.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

З метою визначення матеріальних збитків заподіяних власнику у випадку пошкодження колісного транспортного засобу спільним наказом Фонд держмайна України з Міністерством юстиції України від 24.11.2003 року №142/5/2092 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 30/04/11 від 30.04.2019 року, який був складений оцінювачем ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, тобто матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу марки «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 17227,95 грн. (а.с. 24-27).

У зв`язку з тим, що згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 30/04/11 від 30.04.2019 року, вартість відновлюваного ремонту належного ОСОБА_1 транспортного засобу марки «Fiat Scudo», д.н.з. НОМЕР_1 , з врахуванням зносу становить 17227,95 грн., що не перевищує вартість автомобіля до моменту його пошкодження, а також те, що відповідач здійснював експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що вказана сума завданих матеріальних збитків підлягає стягненню з відповідача.

Крім того стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягає також 2525,0 грн., які були сплачені позивачем ОСОБА_1 за проведення автотоварознавчого дослідження (звіт про оцінку) за квитанцією 0.0..1 від 09.05.2019 року (а.с. 29 зворот).

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

В позові вказано, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок ДТП в сумі 10000,0 грн., однак достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин та саме такого розміру моральної шкоди позивачем та його представником суду не надано.

Так, обґрунтовуючи форми прояву завданої йому моральної шкоди, позивач покликався на те, що внаслідок ДТП йому прийшлось нервувати та він не міг користуватись своїм пошкодженим автомобілем. Вважає, що він внаслідок ДТП переніс психологічну травму, що призвело до виникнення конфліктів з рідними та друзями.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши доводи позивача щодо завданої йому моральної шкоди, форм її прояву, конкретні обставини спірних правовідносин, враховуючи спосіб вчинення ДТП, її наслідки, зважаючи на ступінь та характер завданих позивачу тілесних ушкоджень, виходячи також із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування завданої моральної шкоди є частково обґрунтованими і моральна шкода може бути компенсована грошовими коштами в сумі 1000,0 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 768,40 грн. (за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди) та 76,84 грн. (за вимогою про відшкодування моральної шкоди) (квитанція 0.0..1 від 31.07.2019 року, квитанція № 68.49.1/31548467 від 14.08.2019 року, а.с. 1, 20).

На підставі наведеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 21, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 7, 12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні`керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-282, 354-355 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 , жителя АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Хотимир АДРЕСА_4 району Івано АДРЕСА_5 Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , 17227,95 грн. (сімнадцять тисяч двісті двадцять сім гривень 95 копійок) на відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1000,0 грн. (одну тисячу гривень 00 копійок) на відшкодування моральної шкоди та 2525,0 грн. (дві тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень 00 копійок) на відшкодування витрат, понесених позивачем на проведення автотоварознавчого дослідження.

Стягути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 , жителя АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Хотимир АДРЕСА_4 району Івано АДРЕСА_5 Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , 845,24 грн. (вісімсот сорок п`ять гривень 24 копійки) понесених позивачем судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна