П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Биліни Т.І., Попової С.А.

за участі секретаря Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач - приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування»;

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 18 липня 2019 року у складі судді Кучко Я.Ю., постановленого у м.Курахове, повний текст якого складено 25 липня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу. Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 23 541 грн. 51 коп., витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921 грн. та судові витрати пов`язані з оплатою професійної правової допомоги у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 23 травня 2017 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 уклали поліс серія АІ № 7178617 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_2 . 02 січня 2018 року в місті Курахове на проспекті Запорізькому відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 (власник транспортного засобу ОСОБА_3 ), яким керував ОСОБА_4 та забезпечений транспортний засіб «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 Відповідно до постанови Мар`їнського районного суду від 30 березня 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно матеріальних збитків власнику транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 у сумі 25 708 грн. 27 коп. Зазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що було складено відповідний страховий акт та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Оскільки ОСОБА_1 , всупереч вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не звертався, то винна особа зобов`язана відшкодувати позивачу в порядку регресу завдану шкоду.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 18 липня 2019 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 23 541 грн. 51 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 1921 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 3000 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позивач виплатив страхове відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, та з моменту здійснення такої виплати наділений правом на подачу регресного позову до відповідача, як водія транспортного засобу, який не надав страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка та є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, з якою пов`язується виплата страхового відшкодування, добровільно не компенсував понесені позивачем витрати. Судовий збір стягнуто на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі. Стосовно витрат на правничу допомогу, то суд прийшов до висновку про їх співмірність із складністю даною справою, наданим адвокатом обсягом послуг у суді та затраченим часом.

Не погодившись з рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 18 липня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду у повному обсязі і ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що твердження суду, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 02 січня 2018 року, з боку ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не була добровільно визнана страховим випадком не узгоджуються з самим текстом рішення та доданим до позовної заяви страховим актом № 130727 від 10 серпня 2018 року. У даному акті зазначено, що зазначена подія визнається «страховим випадком». В розділі страхового акту в графі: «Наявність винної особи, до якої може бути подано регресний позов» зазначено «не визначено».

Вважає, що страховий акт від 10 серпня 2018 року № 130727 повністю спростовує позицію позивача, про те, що під час події, яка мала місце 02 січня 2018 року у місті Курахове, транспортний засіб «ТАТА» реєстраційний номер НОМЕР_2 не був забезпечений АТ «ПРОСТО-страхування»; про неможливість проведення страхового розслідування; відсутність при цьому всіх необхідних документів, та взагалі таку необхідність в проведенні додаткового страхового розслідування після складання страхового акту від 10 серпня 2018 року № 130727.

Факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, при цьому сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення судового рішення, яке у своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Доводи суду про те, що позивач у справі був позбавлений права власними силами встановити через чотири місяці після вчинення дорожньо-транспортної пригоди обставини даної дорожньо-транспортної пригоди та розмір заподіяної шкоди не відповідають дійсності, є необґрунтованими та безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Синюк С.Л., діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 03 січня 2019 року, вказує, що рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 18 липня 2019 року прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, при цьому суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував усі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, об`єктивно та в повному об`ємі дослідив надані сторонами докази по справі, вірно застосував норми матеріального та процесуального права. Рішення в повній мірі відповідає обставинам справи. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 грн.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду не надали.

Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. У зв`язку з цим, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована ПрАТ «ПРОСТО-страхування» згідно полісу серії АІ № 7178617 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дійсного з 23 травня 2017 року до 22 травня 2018 року.

02 січня 2018 року на пр.Запорізькому м.Курахове Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі, належного на праві власності ОСОБА_3 автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , та забезпеченого транспортного засобу «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1

Відповідно до постанови Мар`їнського районного суду Донецької області від 30 березня 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

08 травня 2018 року до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся ОСОБА_4 із повідомленням про подію 02 січня 2018 року, що має ознаки страхового випадку.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 08 травня 2018 року про виплату страхового відшкодування, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» прийняло рішення про відсутність правових підстав для визнання події 02 січня 2018 року страховим випадком, оскільки страховий поліс серії АІ №7178617 втрачений і є недійсним, про що було повідомлено ще 20 серпня 2016 року в газеті «Урядовий кур`єр» (№157).

В подальшому після оскарження ОСОБА_3 дій страховика до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» прийняло рішення про перегляд страхової справи та відповідно до страхового акту №130727 від 10 серпня 2018 року визнало подію, що мала місце 02 січня 2018 року у м.Курахове за участі автомобілів «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , та забезпеченого транспортного засобу «ТАТА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , страховим випадком.

Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 015/05 від 26 травня 2018 року вартість матеріального збитку (з технічної точки зору), спричиненого власнику транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент дослідження становить 25 708 грн. 27 коп.

Відповідно до платіжного доручення №14585 від 14 серпня 2018 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило власнику транспортного засобу ОСОБА_3 23 541 грн. 51 коп. страхового відшкодування.

Направлена ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на адресу ОСОБА_1 претензія про відшкодування шкоди в порядку регресу на загальну суму 23 541 грн. 51 коп., була залишена останнім без розгляду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів, що він повідомив страховика про настання ДТП у встановлений законом строк відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому на підставі ст.38 цього Закону позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у не договірних зобов`язаннях.

Відповідна правова позиція міститься і в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-186цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-1253цс16, від 22 березня 2017 року у справі N 6-2011цс16.

Посилання позивача на те, що бланк страхового поліса серія НОМЕР_4 був втрачений та оголошений недійсним, про що було повідомлено Моторне (транспортне) страхове бюро України, не заслуговують на увагу суду, оскільки в матеріалах справи міститься поліс обов`язкового страхування серія АІ № 7178617, в якому вказані реквізити сторін, інформація про сплату страхового платежу, він скріплений підписами від імені сторін та скріплений печаткою позивача, що його і відрізняє від бланка, та який відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про страхування» є підтвердженням укладення сторонами договору страхування.

Крім того, пунктом 3.5 глави 3 Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 07 липня 2010 року № 238/2010, із змінами і доповненнями, визначено, що у випадках виявлення фактів втрати бланків полісів наявність оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє страховика від виконання зобов`язань за договором на такому бланку.

Про добровільність визнання дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком свідчить страховий акт №130727 від 10 серпня 2018 року та платіжне доручення №14585 від 14 серпня 2018 року, згідно якого ПрАТ «ПРОСТО-стрхування» виплатило потерпілій стороні страхове відшкодування у погодженому сторонами розмірі.

Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілою стороною розмір страхового відшкодування та сплатила його, висновки суду першої інстанції про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред`явлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту «ґ» 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того судом не було встановлено та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не доведено, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвело до необґрунтованих виплат.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з цим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга відповідача задоволена, а рішення суду першої інстанції скасовано і у задоволені позову відмовлено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої і апеляційної інстанцій у розмірі 6000 грн. відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 18 липня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Т.І. Биліна

С.А. Попова