Справа №560/796/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Дубровицької міської ради та просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 24 жовтня 1975 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Відповідно до рішення Дубровицької міської ради депутатів трудящих №78-а від 03.08.2977 року на ім`я чоловіка ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 600 м. кв. в безстрокове користування під індивідуально-житлове будівництво по АДРЕСА_1 на землях міськземфонду та видане відповідне свідоцтво на забудову садиби в м. АДРЕСА_1 Рівненської області, де і було протягом двох років збудовано будинок. Проте життєві обставини склались таким чином, що 1981 року ОСОБА_2 залишив її з дітьми проживати в даному будинку. 22 травня 1986 року шлюб між ними було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Починаючи із 1981 року вона відкрито, безперервно і добросовісно користується будинком, який знаходиться по АДРЕСА_1 , проживає в ньому, проводить ремонтні роботи, а також користується комунальними послугами. Вона вже більше 10 років володіє зазначеним будинком, жодних перешкод в цьому їй ніхто не чинить, своїх прав на даний будинок не заявляє.

У судове засідання позивач не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Дубровицької міської ради в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви міського голови, останній просить розглянути справу без участі представника Дубровицької міської ради, не заперечує проти задоволення позову.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Народного суду Дубровицького району Ровенської області від 22.05.1986 року був розірваний (а.с.6).

Згідно відтиску штампу Дубровицького районного відділу загс Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у паспорті ОСОБА_1 (а.с.4) 22 липня 2016 року зареєстровано розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , актовий запис №9.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 в період шлюбу проживали в будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Однак, як вказує позивач, з 1981 року вона залишилася проживати у казаному вище будинку одна з дітьми.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно копій рахунків та квитанцій про оплату комунальних послуг, а саме: спожиту електроенергію (а.с.13-14, 15-17), вивезення та захоронення ТПВ (а.с.18) саме ОСОБА_1 є платником вказаних послуг, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії технічного паспорта НОМЕР_2 на газифіковану квартиру (а.с.19) користувачем наданих послуг по газифікації будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_1 .

До того ж, 16 серпня 2016 року у ФОП ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.8-12)

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно пунктів 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до положень ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав").

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним майном більше десяти років, виготовила технічний паспорт на будинок, постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 344, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за набувальною давністю на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення суду складено 11 жовтня 2019 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.