Справа № 243/5113/19
Провадження № 2-к/243/3/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Маслової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янськ цивільну справу за клопотанням Закритого акціонерного товариства «Дробмаш» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

В С Т А Н О В И В :

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України від ЗАТ «Дробмаш» надійшло клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Нижегородської області, ухваленого 28 серпня 2017 року у справі № А43-10527/2017 за позовом ЗАТ «Дробмаш» до ПП «Інтер-Кокс», яким на користь заявника з ПП «Інтер-Кокс» було стягнуто заборгованість за контрактом № 1200/274/2013 від 18 грудня 2013 року у сумі 3 840 000 руб., а також договірна неустойка у сумі 244 320 руб., відсотки за безпідставне користування грошовими коштами у сумі 254 464 руб., відсотки на борг у сумі 3 840 000 руб. та державне мито у сумі 44 693 руб. 92 коп.

Сторони справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, з клопотаннями про перенесення розгляду справи до суду не зверталися.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

18 грудня 2013 року у м. Слов`янськ Донецької області між Приватним підприємством «Інтер-Кокс», яке знаходиться у м. Слов`янськ Донецької області України, та Закритим акціонерним товариством «Дробмаш», що знаходиться у м. Викса Нижегородської області Російської Федерації, було укладено контракт № 1200/274/2013, за умовами якого ПП «Інтер-Кокс» зобов`язалось розробити відповідно до технічного завдання, опису та технічних характеристик до контракту маніпулятор, виготовити й поставити шафи управління та програмне забезпечення ділянки термічної обробки, виконати шеф-монтражні та пуско-налагоджувальні роботи, провести інструктаж персоналу й передати ЗАТ «Дробмаш» відповідну технічну документацію, а ЗАТ «Дробмаш» взяло на себе зобов`язання прийняти й оплатити продукцію у номенклатурі, кількості та за цінами, погодженими сторонами у відповідному додатку до укладеного ними контракту.

Пунктами 19.1, 19.2 даного контракту визначено, що будь-які спори, пов`язані з тлумаченням та/або виконанням цього контракту, сторони намагаються врегулювати шляхом переговорів; у випадку неможливості вирішення спорів шляхом переговорів спори за цим контрактом підлягають вирішенню в разі подання позову ЗАТ «Дробмаш» Арбітражним судом Нижегородської області Російської Федерації, а в разі подання позову ПП «Інтер-Кокс» Арбітражним судом у державі відповідача, при цьому у будь-якому разі матеріальним правом, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин сторін, є право Російської Федерації.

Таким чином, виходячи з положень Закону України «Про міжнародне приватне право», зокрема статті 77 цього Закону, суд приходить до висновку, що між сторонами вищенаведеного контракту правомірно була досягнута згода про договірну підсудність спорів, пов`язаних з тлумаченням та/або виконанням укладеного між ними контракту № 1200/274/2013 від 18 грудня 2013 року, оскільки виключна підсудність судів України на такі спори не поширюється.

28 серпня 2017 року Арбітражним судом Нижегородської області Російської Федерації за відсутності сторін спору було ухвалено рішення у справі № А43-10527/2017 за позовом Закритого акціонерного товариства «Дробмаш» до Приватного підприємства «Інтер-Кокс» про стягнення 4 338 784 руб., яким позовні вимоги ЗАТ «Дробмаш» було задоволено повністю та стягнуто на його користь з ПП «Інтер-Кокс» 3 840 000 руб. боргу, 244 320 руб. договірної неустойки за період з 18 травня 2014 року по

23 травня 2015 року, 254 464 руб. відсотків за безпідставне користування грошовими коштами за період з 24 травня 2016 року по 31 січня 2017 року, відсотки на борг у сумі 3 840 000 руб. за період з 01 лютого 2017 року по день фактичного виконання зобов`язання та 44 693 руб. 92 коп. державного мита.

За приписами ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Пунктом «а» частини першої статті 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року, в свою чергу, передбачено, що кожна з Договірних Сторін, яким є у тому числі Україна та Російська Федерація, на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 53 цієї Конвенції до клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додається, серед іншого, документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена.

Так, згідно довідки Арбітражного суду Нижегородської області Російської Федерації № А43-10527/2017 від 31 січня 2019 року (а.с. 6), відповідач ПП «Інтер-Кокс», у відсутність якого 28 серпня 2017 року Арбітражним судом Нижегородської області Російської Федерації було ухвалено рішення, клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання якого наразі є предметом судового розгляду, про час та місце судового розгляду справи був завчасно та належним чином повідомлений, а також йому було вручено копію позовної заяви.

В той же час, відповідно до ст. 11 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року, вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Тобто належним підтвердженням вручення стороні по справі відповідних судових документів є не довідка іноземного суду, що прийняв рішення, про визнання та надання дозволу на примусове виконання якого подано відповідне клопотання, а саме скріплений офіційною печаткою запитуваної установи підпис особи, якій вручений документ, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ, або виданий такою установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Натомість у матеріалах справи, долучених до клопотання ЗАТ «Дробмаш» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, зокрема у повідомленні про вручення (а.с. 17-18), де зазначено, що поштова кореспонденція не вручена через не запит, відсутнє підтвердження про вручення відповідних судових документів ПП «Інтер-Кокс», яке за своєю формою та змістом відповідає вищенаведеним вимогам вищевказаної Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах.

Наведене дає суду підстави для висновку, що відповідач ПП «Інтер-Кокс» не прийняв участі у судовому розгляді Арбітражним судом Нижегородської області Російської Федерації справи № А43-10527/2017 за позовом Закритого акціонерного товариства «Дробмаш» до Приватного підприємства «Інтер-Кокс» про стягнення 4 338 784 руб., за наслідками якого 28 серпня 2017 року було ухвалено рішення, про визнання та надання дозволу на примусове виконання якого ЗАТ «Дробмаш» у своєму клопотанні просить суд, внаслідок того, що йому не було вчасно і належно вручений виклик до суду.

За приписами п. «б» ч. 1 ст. 55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року, у визнанні передбачених статтею 52 рішень і у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено якщо відповідач не прийняв участі в процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не був вчасно і належно вручений виклик до суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови ЗАТ «Дробмаш» у видачі дозволу на примусове виконання рішення Арбітражного суду Нижегородської області Російської Федерації справи, ухваленого 28 серпня 2017 року у справі № А43-10527/2017 за позовом Закритого

акціонерного товариства «Дробмаш» до Приватного підприємства «Інтер-Кокс» про стягнення 4 338 784 руб.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 51, 53-54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року, ст.ст. 77, 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 353, 462-470 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Закритого акціонерного товариства «Дробмаш» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду С.Г. Пронін