Справа № 357/7734/18 Головуючий 1 інстанція- Ярмола О.Я.
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недісним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди,-

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року позивач ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулася до судуіз вказаним позовом, який мотивований тим, що 12 червня 2014 року Агрофірма уклала із відповідачкою ОСОБА_1 договір оренди належної відповідачці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2101 га, розташованої у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер :03:002:0043. Договір оренди був укладений строком на десять років та у встановленому законом порядку зареєстрований державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі рішення від 24 березня 2015 року за № 20232273.

Наприкінці березня 2018 року Агрофірмі стало відомо із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що 15 березня 2018 року державним реєстратором КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» здійснено державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного 02 березня 2018 року між відповідачами ОСОБА_1 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», предметом якого є земельна ділянка площею 4,2101 га, що перебуває в оренді у Агрофірми. Вказував, що укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки суперечить діючому законодавству і порушує права Агрофірми як орендаря, оскільки попередній договір оренди, укладений 12 червня 2014 року між Агрофірмою та відповідачкою ОСОБА_1 , є чинним,

- 2 -

не визнаний недійсним та не розірваний сторонами, а тому відповідачка не мала права передавати ділянку в оренду іншій особі. З огляду на незаконність укладеного між відповідачами договору оренди підлягає скасуванню рішення державного реєстратора про реєстрацію за відповідачем права оренди як похідне.

У зв`язку із наведеним просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,2101 га, розташованої у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер :03:002:0043 укладений між ОСОБА_1 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» 02 березня 2014 року року та скасувати рішення державного реєтратора про державну реєстрацію права оренди від 15 березня 2018 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним оспорюваний договір оренди земельної ділянки площею 4,2101 га та скасовано рішення державного реєстратора від 15 березня 2015 року про державну реєстрацію цього договору оренди.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скарга момтивована тим, що договір оренди земельної ділянки, укладений 12 червня 2014 року між нею і ТОВ «Агрофірма «Матюші», втратив чинність, оскільки його державна реєстрація скасована на підставі наказу МЮ України від 15 березня 2018 року, а тому сам факт його наявності без державної реєстрації не сворює жодних правових наслідків. Відповідно, станом на 15 березня 2018 року ОСОБА_1 не була обтяжена договірними відносинами із Агрофірмою «Матюші», а тому не мала перешкод у реалізації свого права на реєстрацію договірних відносин щодо оернди ділянки із ТзДВ «Шамраївський цукровий завод». Окрім того, позивач не виконував умов договору оренди, несистематично сплачував орендну плату та не проводив оранку, культивацію і обмолот її присадибної ділянки.

Позивач ТОВ Агрофірма «Матюші» подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив позов, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду. Зокрема у відзиві позивач посилався на те, що факт скасування державної реєстрації права оренди Агрофірми «Матюші» не тягне правових наслідків, оскільки договір оренди є чинним, презумпція його правомірності (ст.204 ЦК України) не спростована і всі права та обов`язки за договором мають виконуватися його сторонами. Отже, укладення відповідачкою ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки ізТзДВ «Шамраївський цукровий завод» в період дії іншого договору оренди цієї ж ділянки, укладеного з позивачем та належно зареєстрованого, порушує права позивача. Окрім того, питання дійсності договору оренди земельної ділянки укладеного з позивачем Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮ України не досліджувалося і питання дійсності такого договору не належить до її компетенції, а у самої Комісії були відсутні повноваження розглядати колективну скаргу. Наказ МЮ України, на який посилаються відповідачі,є незаконним і оскаржений позивачем у адміністративному суді.

Скаржниця ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки 14 вересня 2019 року, до суду не з`явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ Агрофірма «Матюші» адвокат Танцюра

- 3 -

Ю.Б. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Решта учасників справи належно повідомлені судом про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 4,2101 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), кадастровий номер :03:002:0043, розташованої у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

12 червня 2014 року між ТОВ Агрофірма «Матюші» і ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_1 передала, а Агрофірма прийняла у строкове платне користування для сільськогосподарського використання належну ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір оренди укладений строком на 10 років і у встановленому законом порядку зареєстрований реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі рішення державного реєстратора від 24 березня 2015 року за № 20232273.

Згідно п.37 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Також, судом встановлено, що наказом МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року задоволена колективна скарга громадян, в тому числі відповідачки ОСОБА_1 , та серед іншого скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на належну ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0043, яке було зареєстроване на підставі договору оренди від 12 червня 2014 року. Підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ Агрофірма «Матюші» стало звернення власників земельних ділянок до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України із скаргою, яка обґрунтована тим, що договори оренди із ТОВ «Матюші» були зареєстровані за відсутності необхідних на те документів, зокрема, без підписаних власниками земельних ділянок договорів, заяв на вчинення реєстраційних дій, відповідних проплат за вчинення реєстраційних дій та інше.

Окрім того, судом встановлено, що 02 березня 2015 року між відповідачами ОСОБА_1 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» було укладено договір оренди землі, за умовами

- 4 -

якого ОСОБА_1 передала Шамраївському цукровому заводу у строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2101 га, розташовану у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер :03:002:0043. Договір оренди укладений строком на сім років і 15 березня 2018 року зареєстрований державним реєстратором КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що укладений 02 березня 2018 року між відповідачами ОСОБА_1 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» договір оренди землі порушує права позивача ТОВ Агрофірма «Матюші» на використання земельної ділянки площею 4,2101 га передбачені законом та чинним договором оренди землі від 12 червня 2014 року, що у свою чергу є підставою для визнання оспорюваного договору оренди недійсними.

При цьому суд виходив з того, що оспорюваний договір оренди землі був укладений між відповідачами ОСОБА_1 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» 02 березня 2018 року, коли був чинним договір оренди цієї ж земельної ділянки, укладений 12 червня 2014 року між ОСОБА_1 і ТОВ Агрофірма «Матюші», який не визнаний недійсним та не розірваний у встановленому законом порядку, а відтак земельна ділянка правомірно перебуває в оренді позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263-264 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Аналогічні положення містить ст.6 Закону України «Про оренду землі», згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ст.124 ЗК України, ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права

- 5 -

оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

А згідно ч.4 ст.3 цього Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Судом встановлено, що укладений 12 червня 2012 року між ТОВ Агрофірма «Матюші» і ОСОБА_1 договір оренди землі було у встановленому законом порядку зареєстровано, однак наказом МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року рішення державного реєстратора від 24 березня 2015 року про реєстрацію права оренди за позивачем скасовано.

Наведене у свою чергу свідчить, про те, що скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди, держава офіційно не визнає і не підтверджує факту набуття позивачем права оренди на спірну земельну ділянку, належну відповідачці ОСОБА_1 , оскільки відповідні відомості виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, реєстрація права оренди на спірну земельну ділянку за відповідачем ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» на підставі договору оренди, після скасування реєстрації права оренди позивача, не порушує прав останнього, оскільки такі права відсутні, бо як вище вказувалося право оренди виникає виключно з моменту державної реєстрації цих прав.

Окрім того, задовольняючи вимоги та скасовуючи рішення державного реєстратора про реєстрацію за відповідачем права оренди, суд не врахував чи є це належним способом захисту прав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні

- 6 -

інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом даної норми власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (ЦК України чи іншим актом цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором.

В даній справі позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, посилається на порушення його прав внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди відповідача на підставі рішення реєстратора, яке просить скасувати. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а відтакналежним способом захисту прав позивача є скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди, а не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, як помилково вважає позивач.

Відповідний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, де Велика Палата вказала, що право або інтерес позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п.5.17).

Аналогічний висновок містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (п.32).

Отже, обраний позивачем спосіб захисту свого права - скасування рішення держанвого реєстратора, яке вичерпало свою діє, не грунтується на законі і не веде до повнолення його прав.

Суд наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції

- 7 -

ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що на момент здійснення державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку розміром 4,2101 га за ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» державна реєстрація права оренди цієї ж ділянки за позивачем ТОВ Агрофірма «Матюші» була скасована, що у свою чергу свідчить про відсутність у позивача права оренди і як наслідок відсутність порушення його прав оспорюваним договором оренди як на момент реєстрації зазначених договорів так і на момент пред`явлення позову.

Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що станом на день державної реєстрації права оренди за відповідачем на підставі оспорюваного договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_1 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», тобто станом на 15 березня 2018 року, не існувала державна реєстрації договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ Агрофірма «Матюші», оскільки остання була скасована раніше в цей же день (т.1 а.с.30-33).

З викладених вище підстав не підлягають до задоволення вимоги про скасування рішення державного реєтратора про державну реєстрацію права оренди від 15 березня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач Агрофірма «Матюші» не виконувала умов договору оренди, несистематично сплачувала орендну плату та не проводила оранку, культивацію і обмолот її присадибної ділянки, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору. Наведені доводи стосуються виконання умов договору, а не питань, пов`язаних із його недійсністю.

Наведені ТОВ Агрофірма «Матюші» у відзиві на апеляційну скаргу доводи про відсутність у Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮ України повноважень по розгляду колективної скарги на дії державного реєстратора за 2014-2015 роки, тобто до 01 січня 2016 року, та порушення МЮ України норм чинного законодавства, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані. На час розгляду даної справи наказ МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на належну ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0043, є чиним, не змінено, не скасовано, не визнано недійсним.

Також колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи представника позивача щодо необхідності надання судом оцінки законності зазначеного наказу в межах розгляду зазначеної справи, оскільки таке суперечить ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимог про визнання наказу незаконним позивачем не заявлялося і суд першої інстанції їх не розглядав.

Колегія суддів вважає необгрунтованими наведені ТОВ Агрофірма «Матюші» у відзиві на скаргу доводи про те, що питання дійсності договору оренди земельної ділянки, укладеного між позивачем і ОСОБА_1 , не належить до компетенції Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮ України, а тому сам факт скасування державної реєстрації права оренди Агрофірми «Матюші» не тягне правових наслідків, оскільки договір оренди є чинним, презумпція його правомірності (ст.204 ЦК України) не спростована і всі права та обов`язки за договором мають виконуватися його сторонами, а

- 8 -

тому укладення між відповідачами іншого договору оренди цієї земельної ділянки в період дії іншого договору оренди цієї ж ділянки, укладеного з позивачем, порушує його права.

Як вище вказувалося договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України, ч.5 ст.6, ст.17 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди (ст.17 Закону України «Про оренду землі»).

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України в ряді постанов: від 25 грудня 2013 року у справі № 6-118цс13, від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162цс13, від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16.

Численною практикою Верховного Суду як у складі Касаційного цивільного суду так і Касаційного господарського суду неодноразово підтверджено висновок Верховного Суд України про те, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності в момент його державної реєстрації.

Такий же висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (п.п.37-38 постанови), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, у зв`язку із скасуванням рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на належну ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0043, яке було зареєстроване на підставі договору оренди від 12 червня 2014 року, можна дійти наступних висновків.

По-перше, в силу приписів п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава офіційно не визнає і не підтверджує факт набуття ТОВ Агрофірма «Матюші» права оренди на спірну ділянку.

По-друге, внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування реєстрації, означає, що реєстрація права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» скасована з моменту її вчинення, тобто із 24 березня 2015 року.

По-третє, державна реєстрація права оренди, яка скасована у встановленому законом порядку, не створює юридичних наслідків та не свідчить, що зареєстрований з порушенням закону договір оренди набув чинності, у відповідності до вимог ст.125 ЗК України.

Тобто, за умови відсутності здійснення державної реєстрації договору, як і за умови скасування незаконно проведеної реєстрації, договір оренди землі, укладений ТОВ Агрофірма «Матюші» є таким, що не набрав чинності, а відтак позивач не набув прав орендаря за таким договорами і відповідно не є перешкодою для укладення відповідачкою ОСОБА_1 та державної реєстрації іншого договору оренди землі з іншим орендарем.

За таких наведені у відзиві доводи не грунтуються на законі, оскільки укладенням та державною реєстрацією договору оренди землі між ОСОБА_1 та ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» права позивача на оренду спірної земельної ділянки порушені не були з огляду на їх відсутність.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на позивачасудові витрати понесені відповідачкою на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

- 9 -

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2019 року скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недісним договору оренди землі та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (місцезнаходження: 09100, м.Біла Церква Київської області, вул.О.Гончара 1/42, офіс 509, ) на користь ОСОБА_1 (мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 5286 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: