Справа № 500/5360/19
Провадження № 2-з/946/87/19
УХВАЛА

09 жовтня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Швець В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про зустрічне забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду перебуває цивільна справа № 500/5360/19 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З метою забезпечення позову за заявою позивача ухвалою суду від 22 липня 2019 року був накладений арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_1 на праві власності, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №1560 від 29 березня 2014 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно - нежитлову будівлю, загальною площею 452,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності, до вирішення цієї справи по суті, заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитру Миколайовичу вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення, посилаючись на те, що вищезазначеною ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 22 липня 2019 року було задоволено клопотання позивача та накладено арешт на майно, заборонено проводити певні дії, вважає, що таке забезпечення позову може завдати відповідачу шкоду, тому просить застосувати зустрічне забезпечення до позивача в сумі 2510942грн. та зобов`язати позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду.

Учасники справи про дату, час і місце розгляду клопотання сповіщені належним чином, але не з`явилися.

В вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про зустрічне забезпечення задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд враховує, що зустрічне забезпечення можливе лише при майнових вимогах та лише при підтвердженні наявності та/або очевидної можливості спричинення збитків. Крім того, вирішення такого питання це право, але не обов`язок суду. ОСОБА_1 , не заявляла майнових вимог та/або клопотань про забезпечення зустрічного позову саме у майновому вигляді. Заявник не послався на конкретні та підтверджені доводи про необхідність застосування зустрічного забезпечення та не довів можливість спричинення збитків арештом майна самої позивачки та забороною дій відносно цього майна до вирішення всіх спірних питань, які є предметом позову по цій справі. Заявник фактично, просить суд забезпечити інтереси товариства, які вже мають забезпечення, а саме - договір іпотеки. Також суд враховує, що ОСОБА_1 , з огляду на Європейську конвенцію та судову практику щодо захисту прав споживача, є слабкою стороною договору кредиту та її фінансове становище не може рівнятися із фінансовим становищем банку, що є явним дисбалансом сторін договору. Крім того заборона суду щодо переоформлення належного ОСОБА_1 майна (законність або незаконність виконачого напису щодо якого ще не доведена сторонами по справі та не встановлена судом) ніяким чином не може спричинити будь-які збитки заявнику або відповідачу по справі. Такий вид заборони не є майновим, а отже, - зустрічне зобов`язання також не може бути майновим.

З огляду на викладене та враховуючи зміст заяви про встановлення судом зустрічного зобов`язання, в якому відсутнє будь-яке обґрунтування та належні доводи і докази, суд доходить висновку, що заява про зустрічне забезпечення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.154, 259-261 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про зустрічне забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала, що постановлена судом в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи набирає законної сили з моменту підписання її суддею. Ухвала складена та підписана 09 жовтня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.М.Швець