Ухвала

Іменем України

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 337/1074/19

провадження № 61-16228ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкти оскарження: державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юрченко Наталія Сергіївна, заступник начальника Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Проценко Дмитро Юрійович,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2019 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Кухар С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) Юрченко Н. С. та заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю.

Скаргу мотивував тим, що 18 червня 2014 року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя з нього стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованість за кредитним договором. В лютому 2019 року його представник отримала постанову Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, з якої дізналась про те, що на майно ОСОБА_1 було накладено арешт. Постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про накладення арешту він не отримував. 21 лютого 2019 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, він дізнався що 13 липня 2016 року постановою державного виконавця Юрченко Н.С. було відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду від 18 квітня 2014 року, постановами заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д.Ю. було стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, прийнято рішення про опис та арешт 1/4 квартири АДРЕСА_1 . Вважає, що постанова про відкриття провадження була прийнята державним виконавцем Юрченко Н. С. із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа для виконання, який становить один рік. Даний строк закінчився 01 липня 2015 року, а постанова була винесена 13 липня 2016 року. В матеріалах виконавчого провадження відсутня заява про примусове виконання рішення, тому виконавче провадження відкрито безпідставно. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2016 року не скріплена печаткою, що суперечить Інструкції з організації примусового виконання рішень. У зв`язку із тим, що боржник ОСОБА_1 не отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, заступник начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценко Д. Ю. був не вправі вчиняти виконавчі дії, а саме - стягувати виконавчий збір, накладати арешт на рухоме та нерухоме майно боржника. Крім того, приймаючи рішення про опис та арешт 1/4 квартири АДРЕСА_1 , заступник начальника державної виконавчої служби не вирішив у судовому порядку питання про визначення частки у спільному майні, яким володіє ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати незаконними та скасувати постанову державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Юрченко Н. С. від 13 липня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51620554;

- визнати незаконним та скасувати постанову заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. від 09 листопада 2018 року про арешт майна боржника, винесену в виконавчому провадженні № 51620554;

- визнати незаконним та скасувати постанову заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. від 11 січня 2019 року про опис та арешт майна боржника, винесену в виконавчому провадженні № 51620554;

- визнати незаконним та скасувати постанову заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. від 06 листопада 2018 року про стягнення виконавчого збору, винесену в виконавчому провадженні № 51620554;

- визнати незаконним та скасувати рішення заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. від 09 листопада 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 43958879.

- зобов`язати заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. звільнити з-під арешту нерухоме майно заявника 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

- зобов`язати заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. зняти у встановленому законом порядку обтяження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 зокрема, 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , про що здійснити відповідний запис.

Також, ОСОБА_1 просив суд поновити строк на звернення до суду із даною скаргою, оскільки про існування оскаржуваних постанов та рішень йому стало відомо 21 лютого 2019 року, а 04 березня 2019 року він звернувся з адміністративним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду. Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року йому відмовлено у відкритті провадження за його позовом, після чого 25 березня 2019 року звернувся до суду із даною скаргою.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2019 року скаргу задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даною скаргою. Визнано неправомірними дії заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. та скасовано прийняті в межах виконавчого провадження № 51620554: постанову про арешт майна боржника від 09 листопада 2018 року; постанову про опис та арешт майна боржника від 11 січня 2019 року; постанову про стягнення виконавчого збору від 06 листопада 2018 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 листопада 2018 року, індексний номер 43958879. В задоволенні інших вимог скарги - відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2019 року апеляційну скаргу Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області задоволено частково. Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2019 року у цій справі скасовано в частині визнання неправомірними дій заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. та скасування прийнятих в межах виконавчого провадження № 51620554: постанови про арешт майна боржника від 09 листопада 2018 року; постанови про опис та арешт майна боржника від 11 січня 2019 року; постанови про стягнення виконавчого збору від 06 листопада 2018 року; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 листопада 2018 року. Відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 в цій частині. В іншій частині ухвала не оскаржувалась та не переглядалась. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області судовий збір у сумі 1 921,00 грн.

ОСОБА_1 у вересні 2019 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2019 року у вищевказаній справі, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 09 жовтня 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали, зокрема надання доказів сплати судового збору у розмірі 384,20 грн.

У вересні 2019 року надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: квитанція від 16 вересня 2019 року № 057164.01.017.056 про сплату судового збору у розмірі 384,20 грн.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судами встановлено, що 18 квітня 2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення у справі № 0825/7843/2012, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом.

Виконавчий лист з виконання вказаного рішення суду виданий 23 вересня 2014 року, строк пред`явлення до виконання встановлений до 01 липня 2015 року.

Виконавчий лист було вперше пред`явлено до виконання 12 липня 2015 року, внаслідок відсутності майна виконавчий лист 11 січня 2016 року було повернуто стягувачу.

11 липня 2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся із заявою про примусове виконання рішення суду.

13 липня 2016 року постановою державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Юрченко Н. С. відкрито виконавче провадження № 51620554 з виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2014 року.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена рекомендованою кореспонденцією на адресу ОСОБА_1 , указану у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією реєстру поштових відправлень. Докази отримання ОСОБА_1 кореспонденції в матеріалах справи відсутні.

06 листопада 2019 року постановою заступника начальника Хортицького ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 53 394,62 грн.

09 листопада 2019 року постановою заступника начальника Хортицького ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 та прийнято рішення № 43958879 про державну реєстрацію обтяжень права власності на все рухоме та нерухоме майно.

11 січня 2019 року постановою заступника начальника Хортицького ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. прийнято рішення про опис та арешт майна, а саме: ј частини квартири АДРЕСА_1 .

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що направляючи копію постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу ОСОБА_1 , державний виконавець не пересвідчився в отриманні боржником цієї постанови, тому у державного виконавця не було підстав для подальшого вчинення виконавчих дій, зокрема, арешту майна боржника, внесення його до реєстру обтяжень, стягнення виконавчого збору.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, в частині визнання неправомірними дій заступника начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценка Д. Ю. та скасування прийнятих в межах виконавчого провадження постанов: про арешт майна боржника, про опис та арешт майна боржника, про стягнення виконавчого збору та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, апеляційний суд правильно вказав, що суд першої інстанції передчасно визнав неправомірними та такими, що підлягають скасуванню постанова про арешт майна боржника, постанова про опис та арешт майна боржника, постанова про стягнення виконавчого збору, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки державний виконавець та заступник начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжя ГТУЮ у Запорізькій області при прийнятті вищенаведених оскаржуваних постанов діяли в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження» як у редакції, чинній до 06 травня 2016 року, так і в подальшій редакції.

Доводи касаційної скарги про те, що державний виконавець не мав законних підстав вчиняти виконавчі дії, оскільки не пересвідчився чи отримав боржник копію постанови про відкриття, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що, в свою чергу, і було зроблено державним виконавцем.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року не було передбачено обов`язок виконавця перевіряти отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження перед початком здійснення виконавчих дій.

Апеляційний суд правильно зробив висновок, що державним виконавцем виконано обов`язок в частині належного надсилання документів виконавчого провадження боржникові, на адресу зазначену у виконавчому листі, тому ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, посилання в касаційній скарзі на порушення апеляційним судом пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки скаргу подано Хортицьким ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, яке не є сторою у справі, є хибними.

Статтею першою Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» покладено обов`язок примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Систему органів примусового виконання рішень відповідно до статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» становлять: Міністерство юстиції України та органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що державний виконавець Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Юрченко Н. С. та заступник начальника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Проценко Д. Ю. при винесенні постанов діяли від імені держави в особі органу державної виконавчої служби, а саме Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Таким чином Хортицький ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області мав процесуальне право звертатись із апеляційною скаргою на ухвалу про оскарження дій державного виконавця і заступника начальника відділу.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Отже, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця та заступника начальника Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересовані особи: державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юрченко Наталія Сергіївна, заступник начальника Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Проценко Дмитро Юрійович, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик