Справа № 161/4616/19 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І. Б.
Провадження № 22-ц/802/955/19 Категорія: 2 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В

:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року було вирішено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на період навчання, до досягнення нею 23 років, починаючи з 18 листопада 2014 року.

На підставі виконавчого листа виданого судом 09.01.2015 року, Другим відділом державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області було відкрите виконавче провадження. В подальшому, 22.01.2015 року відділом виконавчої служби ухвалено постанову про зобов`язання головного бухгалтера ТзОВ «Преміум Сервіс ЛТД», де він працює, нараховувати заборгованість, починаючи з 18.11.2014 року в розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно. Однак, в січні 2019 року йому стало відомо про те, що 30.06.2017 року дочка закінчила навчання, про що ОСОБА_2 повідомила державного виконавця у своїй заяві від 15.08.2017 року, тобто через півтора місяця, але з нього безпідставно і після цієї заяви продовжували стягуватися аліменти на її утримання на користь відповідача до грудня 2018 року включно.

Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті грошові кошти (аліменти) в сумі 20870,71 грн. та судовий збір.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2019 року позов в даній справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1941,02 гривень безпідставно набутих грошових коштів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнутих безпідставно набутих коштів скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті кошти в повному розмірі - 20870,71 гривень.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції-без змін.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч 1 та п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року було вирішено стягувати з позивача на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на період навчання, до досягнення нею 23 років, починаючи з 18 листопада 2014 року (а.с.5-6).

16 січня 2015 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Громовською Ю.С., на підставі виданого 25.12.2014 року виконавчого листа було відкрите виконавче провадження №45993677 (а.с.8).

В подальшому, після отримання відповіді №5 від 16.01.2015 року про останнє місце роботи боржника ОСОБА_1 , державним виконавцем було ухвалено постанову про зобов`язання головного бухгалтера ТзОВ «Преміум Сервіс ЛТД», де він працює, нараховувати заборгованість, починаючи з 18.11.2014 року в розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно (а.с.9).

Згідно з довідкою Луцького національного технічного університету №19.441 від 06.07.2019 року, ОСОБА_3 , 1996 року народження, навчалась у Луцькому національному технічному університеті на факультеті бізнесу на заочній формі навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2017 року (була відрахована наказом №443-05-33 від 30.06.2017 року, як така, що не представила дипломний проект для захисту).

Таким чином, станом на 30.06.2017 року повнолітня дочка позивача припинила навчання.

Відповідно до ч. 4 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Заяву до Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області про те, що ОСОБА_3 , на утримання якої стягувалися аліменти 30.06.2017 року припинила своє навчання, відповідач подала 15.08.2017 року, що доводиться відповідною відміткою на ній, тобто після 1,5 місяці після припинення навчання дочкою, що суперечить вимогам ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

18 серпня 2017 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Луньо О.В. було ухвалено постанову про закінчення вищевказаного виконавчого провадження (а.с.11).

Однак в матеріалах справи відсутні відомості про те, що державним виконавцем після винесення згаданої постанови така була скерована для виконання на адресу ТзОВ «Преміум Сервіс ЛТД», яке здійснювало відрахування аліментів із заробітної плати ОСОБА_1 ..

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ( п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»

Відповідно до вимог статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Документи виконавчого провадження державним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів ( ч.1, 2 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Враховуючи зазначені норми ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний був одразу на наступний день після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, тобто 19 серпня 2019 року надіслати їх сторонам виконавчого провадження, а також на адресу ТзОВ «Преміум Сервіс ЛТД», однак цього виконано не було.

Лише листом від 20 лютого 2019 року Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцьк, який адресовано на адресу ТзОВ «Преміум-Сервіс», просив повернути без виконання постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ВП № 45993677 від 22 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з закінченням дитини навчанням та зверненням стягувача про завершення виконавчого провадження ( а.с. 13).

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що право на отримання аліментів відповідач втратила починаючи з 30 червня 2017 року (відрахування дочки з учбового закладу).

З врахуванням довідки про доходи ТзОВ «Преміум Сервіс ЛТД», суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача безпідставно набуті аліменти в сумі 1941,02 грн. (із розрахунку 1223,89 грн.+717, 13 (1235,06/31деньх18 днів).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не правильно був встановлений період за який підлягають повернення безпідставно набуті аліменти, а його слід рахувати з липня 2017 року по грудень 2018 року не заслуговують на увагу.

Позивачем не доведено недобросовісності відповідача чи її свідомого умислу щодо утримання аліментів в періоду з 15 серпня 2017 року (подання заяви до державного виконавця) по грудень 2018 року.

В даному випадку стягнення аліментів після закінчення навчання повнолітньою особою в користь якої стягувались аліменти відбувалось у зв`язку з невиконанням державним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження», щодо своєчасно надіслання учасникам виконавчого провадження винесених ним процесуальних документів.

Дії (бездіяльність) державного виконавця, у передбачений законом спосіб, учасниками виконавчого провадження не оскаржувались.

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження доводів викладених в апеляційній скарзі про наявність правових підстав для стягнення з відповідача коштів в розмірі 20870, 71 гривень.

Позивач ОСОБА_1 , будучи батьком ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом мав би бути обізнаним про термін навчання доньки. Відтак переконливими є твердження відповідача, що отримуючи аліменти після червня 2017 року, вона вважала що такі сплачуються ОСОБА_1 добровільно за власним переконанням з метою матеріальної допомоги повнолітній дочці.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 03 жовтня 2019 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 липня 2019 року в даній справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: