Справа № 304/624/19
Номер провадження 2/298/187/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Лютянської М.С.,

при секретарі Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Великий Березний цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства Перечинське лісове господарство та Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою деревини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства, посилаючись на те, що постановами ДП «Перечинське лісове господарство» про накладення адміністративного стягнення від 20 березня 2019 року №1 та №2 за результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2019 року №1 , №2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 31 грудня 2018 року о 14 год.40 хв. здійснили самовільну рубку породи дуб в кількості 8 шт. діаметрами на пні 34 см. -1шт., 40 см.-2 шт., 44 см.-1 шт., 50 см.-2 шт., 54 см.-1 шт., 55 см.-1 шт., незаконну рубку здійснено в Дубриницькому лісництві в кварталі 4 виділ 2 урочища Прибкова,чим завдали шкоду лісовому господарству на суму 80872 грн. 91 копійок. Сума збитків підтверджена актом огляду місця правопорушення лісового законодавства, обрахунком розміру шкоди заподіяної лісу згідно додатку 1 до постанови КМУ від 23 липня 2008 року № 665. Позивачі просять суд стягнути солідарно з відповідачів на користь місцевого бюджету Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області суму шкоди заподіяної лісу в розмірі 80872,91 грн. та стягнути солідарно з відповідачів суму сплаченого судового збору.

В судове засідання представник позивача ДП Перечинський лісгосп не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності позовні вимоги підтримують повністю просить їх задовольнити.

В судове засідання представник позивача Дубриницької сільської ради також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили хоча були належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 31 грудня 2018 року о 14 год.40 хв. громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в кварталі 4 вид.2 урочища Прибкова Дубриницького лісництва ДП Перечинський лісгосп здійснили самовільну рубку сироростучих дерев породи дуб діаметрами на пні 34 см.-1 шт., 40 см.-2 шт., 44 см.-1 шт., 50 см.-2 шт., 54 см.-1 шт.,55 см.- 1 шт., чим порушили вимоги частини 1 статті 69 Лісового кодексу України, відповідно до якої спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом лісорубним квитком. Даний факт підтверджується протоколами №1 від 25 лютого 2019 року та №2 від 25 лютого 2019 року складеними майстром лісу Дубриницького лісництва ДП Перечинський лісгосп ОСОБА_3 . Вказаними діями відповідачі спільно вчинили адміністративне правопорушення, передбачене статтею 65 КУпАП, а саме незаконна порубка дерев, що підтверджується актом №3 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства, (а.с.14-15).

За результатами розгляду вказаних протоколів, провідним інженером по охороні лісу ДП Перечинське лісове господарство Романюк В.А. були винесені постанови №1 від 20.03.2019 року стосовно ОСОБА_1 та №2 від 20.03.2019 року стосовно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення та було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП , накладено на них адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 6-9).

Постанови про накладення адміністративного стягнення від 20 березня 2019 року №1 та №2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не оскаржувались.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №17 від 10.12.2004 року «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» при обчисленні розміру відшкодування шкоди, заподіяної знищенням або пошкодженням природних ресурсів потрібно додержувати вимог тих нормативних актів, якими встановлено відповідні правила. Відповідно до п. 18. цієї постанови Пленуму у справах про лісопорушення розмір заподіяної шкоди обчислюється за відповідними таксами (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 р. N665 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству»).

Частинами 2 та 3 статті 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно п. «з» ч. 2 та ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та п.1 ч.1 ст.105 та ст.107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації та громадяни несуть відповідальність за порушення лісового законодавства та зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну, ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, зокрема шляхом незаконної порубки дерев у захисних та інших лісових насадженнях.

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до приписів статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зокрема, така позиція висловлена у постанові Вищого господарського суду України від 14.10.2014 року по справі №906/249/14, де суд зазначив, що враховуючи вимоги статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України, у спорі про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини правопорушника.

Відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 17 від 10.12.2004 року «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля у справах про лісопорушення» розмір шкоди обчислюється за відповідними таксами.

Так встановлено, що згідно проведеним Державним підприємством «Перечинське лісове господарство» обрахунком розміру шкоди заподіяної лісу згідно додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», визначено її розмір в сумі 80872,91 гривень (а.с. 16-17).

Отже, протиправними діями відповідачів завдано шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 80872,91 гривень.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України.

Згідно статті 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та статті 94 Лісового кодексу України державний контроль за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища, іншими органами виконавчої влади у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, згідно п. б) частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Враховуючи, що правопорушення вчинене на території Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області кошти повинні стягуватись на рахунок Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Тому, враховуючи те, що внаслідок порушення відповідачами лісового законодавства, яке полягало у незаконній порубці дерев, завдано шкоду навколишньому природному середовищу, яка ними у добровільному порядку не відшкодована, суд дійшов висновку, що з відповідачів слід солідарно стягнути на розрахунковий рахунок Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області шкоду, заподіяну відповідачами шляхом незаконної порубки деревини в розмірі 80872,91 гривень.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід порівно стягнути на користь позивача ДП Перечинське лісове господарство судові витрати у сумі 1921 гривень, сплачені ним при поданні позовної заяви до суду.

А тому, керуючись ст.4, ч.1 ст.13, ст. 81, ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ч.2 та ч.3 ст.1, п.1 ч.2 ст.105, ст. 107 Лісового кодексу України, ч.2 ст.16, ст.ст.35,41, 47, п. «з» ч. 2 та ч. 4 ст.68, ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.1166, ч.4 ст. 1193 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Державного підприємства Перечинське лісове господарство та Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою деревини - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ,( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 ) на користь місцевого бюджету Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області () суму шкоди заподіяної незаконною порубкою деревини в розмірі - 80872 (вісімдесят тисяч вісімсот сімдесят дві) гривень 91 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ,( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Костева АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ДП Перечинський лісгосп (ідентифікаційний код 22114603, с. Сімер, вул. Будівельників,7 Перечинського району Закарпатської області) витрати по сплаті судового збору в сумі - 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. АДРЕСА_2 ) на користь ДП Перечинський лісгосп(ідентифікаційний код 22114603, с. Сімер, вул. Будівельників,7 Перечинського району Закарпатської області) витрати по сплаті судового збору в сумі - 960(дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча М.С.Лютянська