КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Справа № 359/12669/14-ц
№ апеляційного провадження: 88-ц/824/39/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Матвієнко О.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

8 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Хоменко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та просив визнати незаконним та скасувати наказ Концерну РРТ від 12 листопада 2014 року №87/ок про звільнення його з посади начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України; поновити його на роботі на попередній посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ; стягнути з Концерну РРТ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до моменту поновлення на роботі, а також допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 13 листопада 2014 року до моменту поновлення на роботі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення від 12 листопада 2014 року № 87/ок про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення 12 листопада 2014 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення.

Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 листопада 2014 року до 25 лютого 2015 року в сумі 63 618 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 квітня 2015 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення від 12 листопада 2014 року № 87/ок про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ 12 листопада 2014 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення.

Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до моменту поновлення на роботі.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 листопада 2014 року до 1 квітня 2016 року в розмірі 295 187 грн. 52 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року рішення апеляційного суду Київської області від 14 червня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 квітня 2016 року змінено в частині стягнення з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 90719 грн. 75 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 13 лютого 2019 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року залишено без змін.

2 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року, у якій заявник просить зазначене рішення змінити в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 90 719 грн. 75 коп., стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 224 594 грн. 92 коп., в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 29 травня 2019 року він отримав довідку «Про середню заробітну плату», відповідно до якої у позивача не було жодного робочого дня ні у вересні, ні у жовтні 2014 року. Також згідно зазначеної довідки, середньоденна заробітна плата заявника, обчислена виходячи з виплат за липень-серпень 2014 року складає 770 грн. 48 коп., що на 472,55 грн. більше, аніж зазначено в Довідці № 45 від 20 лютого 2015 року про середню заробітну плату ОСОБА_1

Вважав дану довідку, видану йому 29 травня 2019 року нововиявленою обставиною у даній справі.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року в частині розміру стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та постановити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 224 594 грн. 92 коп.

Представник Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення проти заяви заперечував, вважаючи, що довідка про заробітну плату ОСОБА_1 , яка видана 29 травня 2019 року не може вважатися ново виявленою обставиною у даній справі.

Відповідно до п.3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Ухвалюючи рішення, яке заявник просить переглянути, суд апеляційної інстанції надав оцінку довідці Концерну РРТ № 45 від 20 лютого 2015 року, відповідно до якої середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за період вересень-жовтень 2014 року складала 297,93 грн. (т. 2 а.с.72).

Довідка, на яку посилається заявник, не була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції при ухваленні рішення від 30 березня 2017 року.

За положенням ч. 4 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що зазначена обставина не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами на підставі ч. 4 ст. 423 ЦПК України, у зв`язку із чим у задоволенні заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року слід відмовити, а рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року залишити в силі.

Керуючись ст. 429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року залишити в силі.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 9 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді