ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2080/19 Справа № 209/2191/17 Суддя у 1-й інстанції - Багбай Є.Д. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІК

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 вересня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІК, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «ЮНІК», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 23 квітня 2014 року приблизно о 12.20 годин в районі буд. №20 по вул. Виборзькій в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ-210700-20» н.з. НОМЕР_1 СВ під керуванням ОСОБА_3 в якому перебувала позивач ОСОБА_1 та автобуса марки «БАЗ А079.14» н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами забою головного мозку 2 ступеню субарахноідальним крововиливом, рана правої стопи які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні ДТП та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі за ст.. 286 ч.1 КК України. Звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Позивач вказує що внаслідок отриманих ушкоджень в неї виникли ускладнення здоров`я які вона примушена лікувати по теперішній час тому просить стягнути матеріальну шкоду у вигляді витрат в розмірі на лікування в розмірі 14309 гривень та 700 гривень судових витрат на правову допомогу з ТОВ «ЮНІК», стягнути з ОСОБА_2 у якості відшкодування моральної шкоди 376710,50 гривень та з ТОВ «ЮНІК» моральну шкоду 376710,50 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року було скасовано в частині вирішення цивільного позову та направлено на розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІК», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІК» /місцезнаходження Дніпропетровська область м. Кам`янське Південний район вул. Менделєєва буд. №5А, / на користь ОСОБА_1 /місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 / в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень /п`ятдесят тисяч/ гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 700 гривень .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІК» /місцезнаходження Дніпропетровська область м. Кам`янське Південний район вул. Менделєєва буд. №5А, / на користь держави судовий збір в розмірі 1762 гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ТОВ «ЮНІК», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог до ТОВ «ЮНІК» та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом при дослідженні матеріалів справи, встановлено, що 23 квітня 2014 року приблизно о 12.20 годин в районі буд. №20 по вул. Виборзькій в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ-210700-20» н.з. НОМЕР_1 СВ під керуванням ОСОБА_3 в якому перебувала позивач ОСОБА_1 та автобуса марки «БАЗ А079.14» н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 який перебував в трудових відносинах з ТОВ «Юнік» та працював водієм на даному підприємстві, що підтверджується наказом про прийняття на роботу /а.с. 139 Т.3/ та шляховим листом /а.с. 134-135 Т.3/.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась явищами забою головного мозку 2 ступеню субарахноідальним крововиливом, рана правої стопи які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується висновком судової медичної експертизи /а.с. 77-78 Т.3. кримінальної справи 209/3888/14-к/.

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року /а.с. 116-119 Т.2 кримінальної справи 209/3888/14-к відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні ДТП та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі за ст.. 286 ч.1 КК України. Звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2016 року було скасовано в частині вирішення цивільного позову та направлено на розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в іншій частині залишений без змін, що підтверджується копією ухвали /а.с. 100-105 Т.1/.

Внаслідок отриманих ушкоджень в неї виникли ускладнення здоров`я які вона змушена лікувати по теперішній час, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого та епікризами /а.с. 7, 59, 93-99, Т.1/, під час досудового слідства ТОВ «Юнік» було передано коштів на лікування позивачу на загальну суму 15847 гривень 25 копійок, що підтверджується розписками позивача /а.с. 55-72 Т.2 кримінальної справи 209/3888/14-к/. Позивач зазнала певні моральні страждання, що відтворилися в моральних та психічних стражданнях які виникли в зв`язку із спричиненими їй тілесними ушкодженнями, та необхідністю тривалого лікування внаслідок цього, що порушило її сімейні та життєві плани, та внесло зміни в розпорядок її життя, також застосування додаткових зусиль щодо організації життя, в моральних та психічних стражданнях пов`язаних з пошуком коштів на лікування, додаткового часу та додаткових зусиль щодо збору та подачі відповідних документів до суду з метою відшкодування позивачу шкоди, в зв`язку з тим, що відповідачі не бажають відшкодувати шкоду в добровільному порядку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Однак, колегія суддів погодитися з такими висновками не може, оскільки, суд дійшов них через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України Про страхування).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до статті 9 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Стаття 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з одного боку і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик особи, яка завдала шкоду.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість особи, що завдала шкоди у передбаченому Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відступивши від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ст. 23 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

?шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

?шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

?шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

?моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

?шкода, пов`язана із смертю потерпілого

Згідно до ст. 261 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Встановлено, що на момент ДТП, згідно полісу ОСЦПВ № АС/ 0345400 від 25.07.2013 року , цивільно-правова відповідальність траспортного засобу БАЗ А079.14 д.н. НОМЕР_2 була застрахована в СК Провіта. Строк дії ОСОБА_4 до 24.07.2014 року. Зазначеним Полісом №АС/0345400 від 25.07.2013 року, визначено ліміт відповідальності: за шкоду заподіяну життю/здоровю 100 000 грн.; майну 50 000 грн., франшиза 1000 грн.(а.м.222).

Згідно до відповіді МТСБУ від 23.07.2019 року на запит Дніпровського апеляційного суду від 04.07.2019 року (Т.2 а.с.11) СК Провіта 10.12.2015 року було виключено з Державного реєстру фінансових установ.

Крім того, відповіддю було зазначено, що ОСОБА_1 не зверталася з питання виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка сталася 23.04.2014 року.

Таким чином, колегією встановлено, що позивач не зверталась до страховика відповідача з питання виплати у відшкодування шкоди та не отримала його відмову у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явила вимогу до відповідача.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що позивач передчасно звернулась з позовом про відшкодування шкоди, що не позбавляє в подальшому звернутися до суду з такими вимогами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду у частині задоволення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІК» про відшкодування моральної шкоди з ухвалення нового про відмову у цій частині.

У іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому не переглядалось.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати відшкодуванню не підлягають, згідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІК задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 вересня 2018 року у частині задоволення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІК» про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІК, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко