Справа № 697/1751/19
Провадження № 2/697/547/2019
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Русакова Г.С.
за участю секретаря судових засідань Десятник О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що їм на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Однак відповідач не проживає в житловому приміщенні понад 1 рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні ОСОБА_1 , ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт реєстрації ОСОБА_3 порушує право позивачів на вільне розпорядження і користування майном, вони позбавлені можливості оформити субсидію та в зв`язку з реєстрацією відповідача в квартирі несуть додаткові витрати на комунальні послуги. ОСОБА_3 був зареєстрований в спірній квартирі в зв`язку з необхідністю отримання дозволу на тимчасове проживання в Україні, на даний час він понад три роки не проживає в даній квартирі.
Просять суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Належно повідомлений через оголошення на сайті судової влади відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечували позивачі.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 05.01.1999, ОСОБА_2 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2016, ОСОБА_1 належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.12).
З копії довідки про склад сім`ї вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с.13).
З акту фактичного проживання осіб № 345 від 04.07.2019, посвідченого майстром КП «ЖЕК» ОСОБА_4 . вбачається, що мешканці житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 засвідчили не проживання в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 з 01 травня 2016 року по даний час, проживає в Росії (а.с.14).
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, маютьправо розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі 6-709цс16.
Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачі по справі, правомірно звернулися до суду з позовом про усунення порушень свого права власності шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він не є членом їх сім`ї та не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачами по справі і ведуть з ними спільне господарство.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 71-72, 156 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщення, квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Головуючий /підпис/ Г. С. Русаков

Згідно оригіналу, який знаходиться в матеріалах справи № 697/1751/19
Головуючий Г . С . Русаков