Провадження № 2/362/1434/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08.10.2019 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с. 41).

02 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду із заявою, у якій просить постановити додаткове рішення яким вирішити питання про відновлення їй дошлюбного прізвища.

Дослідивши матеріали справи в частині, що стосується предмету розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Разом з цим, як вбачається із змісту позовної заяви, прохальної частини позову і суті позовних вимог, рішення суду першої інстанції від 13 червня 2019 року ухвалено стосовно усіх позовних вимог, які було заявлено позивачем.

Тобто, заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу, вирішені судом по суті.

При цьому, позивач не заявляла вимог про відновлення їй дошлюбного прізвища, а тому суд їх і не вирішував.

Отже, на виконання вимог частини першої статті 270 ЦПК України, в рішенні від 13 червня 2019 року суд вирішив усі позовні вимоги по суті та вирішив питання про судові витрати.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання заявника на статтю 235 ЦПК України, оскільки вона не стосується вирішення питання про відновлення дошлюбного прізвища в рішенні суду, а регулює порядок дослідження письмових доказів.

Одночасно, слід звернути увагу на те, що визначене у частині восьмій статті 294 ЦПК України зазначення у рішенні суду про розірвання шлюбу про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, стосується порядку розгляду справ окремого провадження.

Натомість дану цивільну справу було розглянуто в порядку загального позовного провадження.

Таким чином, у суду відсутні процесуальні підстави для ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, оскільки позивачем не заявлялись вимоги про зміну свого прізвища на дошлюбне.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява є безпідставною і необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258 261, 270 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення особі.

Головуючий