Справа 688/2909/19
№ 2/688/894/19
Рішення

Іменем України

(заочне)

21 серпня 2019 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Мазур Н.В.

за участю секретаря судових засідань - Березенської Н.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Донька позивача ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. В березні 2018 року ОСОБА_2 зібрав свої речі та виїхав із вищевказаного будинку. По даний час відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку, але в ньому не проживає, будь-які його речі відсутні. У зв`язку з тим, що відповідач не проживає у будинку АДРЕСА_1 , який належить позивачу на праві власності, просив визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просила суд його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири/будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 18 вересня 1986 року, посвідченого секретарем виконкому Старобейзимської сільської ради народних депутатів Шепетівського району.

Донька позивача ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , однак в березні 2018 року останній зібрав свої речі та виїхав із вищевказаного будинку.

З акту про місце реєстрації і місце проживання ОСОБА_2 від 05 червня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 з січня 2019 року за місцем реєстрації у будинку АДРЕСА_1 , не проживає.

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_3 підтвердила факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою з березня 2018 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.317, 321, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 гривень 40 копійок в повернення судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області 23 березня 2000 року; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області 05 січня 1998 року.

Повний текст рішення складено 22 серпня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути переглянуто Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В.Мазур