Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 348/1827/16-ц

провадження № 61-24678св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

Усика Г. І., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року у складі судді Вінтоняк М. Б. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2017 року у складі колегії суддів: Ясеновенко Л. В., Бойчука І. В., Васильковського В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 29 серпня 2011 року ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець підписала заяву про відкриття поточного рахунку і згідно з заявою приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов), тарифів банку які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 29 серпня 2011 року б/н. Відповідно до договору відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і відповідача. Згідно із пунктом 3.2.1.1.16 Умов при укладанні договорів і угод чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання відповідача до Умов, або у формі заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або у будь-якій іншій формі, банк і відповідач допускають використання підписів відповідача у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі відповідача з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Пунктом 3.2.1.1.6 Умов передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, зазначеному в Умовах, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт у розмірі 40 000,00 грн.

15 липня 2014 року державним реєстратором за № 3003647 проведено припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та виключено з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності.

Станом на 20 вересня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у сумі 153 271,60 грн, яка складається із: 39 566,20 грн - заборгованість за кредитом, 43 379,45 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 61 423,45 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором,

8 902,50 грн - заборгованість за комісією за користуванням кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі

153 271,60 грн.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто зі

ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2011 року у сумі 101 848,15 грн, яка складається із:

39 566,20 грн - заборгованість за кредитом, 43 379,45 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 10 000 грн - пеня; 8 902,50 грн - комісія. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, які є вичерпними та відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що договір укладений строком із 29 серпня

2011 року до 29 серпня 2012 року з лімітом кредитування - 40 000,00 грн, проте позивачем не надано письмового доказу про продовження строку дії договору. Крім того, не встановлено дати виникнення заборгованості як за тілом кредиту, так і сплати відсотків. Отже, суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, взяв до уваги заборгованість за процентами за весь період починаючи з 29 серпня 2011 року та до дня звернення до суду, при цьому прийняв рішення, яке суперечить постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-20цс14.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлені судами обставини.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 29 серпня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н на суму 40 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта, що визначено і врегульовано Умовами.

Підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та тарифами складає укладений між нею та банком цей кредитний договір.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення комісії ОСОБА_1 внесла 29 березня 2013 року.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 20 вересня 2016 року становить 153 271,60 грн та складається із: 39 566,20 грн заборгованості за кредитом,

43 379,45 грн заборгованості за процентами, 61 423,45 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором та 8 902,50 грн заборгованості за комісією за користування кредитом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника.

Проте із указаними висновками судів у повному обсязі не можна погодитися з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Загальними вимогами процесуального права, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, із яких суд виходив при вирішенні позову, зокрема щодо грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про стягнення заборгованості є передчасним, оскільки суди не встановили всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: не встановили строк дії договору; коли виникла заборгованість; чи передбачено умовами договору нарахування відсотків, пені, штрафних санкцій, оскільки позивачем долучено до матеріалів справи лише заяву відповідача, яка не містить таких умов. Від визначення строку дії кредиту, залежить встановлення періоду, за який кредитор має право нараховувати відсотки за кредитом, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Без з`ясування вказаних обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, заперечень сторони відповідача, висновки судів не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням закону.

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що суди не надали належної оцінки наявним у справі доказам та не встановили дійсні умови кредитування, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня

2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко