Ухвала

18 жовтня 2019 року

місто Київ

справа № 539/3487/18

провадження № 61-13143ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянувши питання про продовження строку усунення недоліків у касаційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 червня 2019 року у цивільній справі за заявою Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради, заінтересовані особи: Друга Лубенська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання майна відумерлою спадщиною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 липня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 03 червня 2019 року. Просив суд звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю грошових коштів на його оплату.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав, передбачених статтею 392 ЦПК України. Заявнику надано строк для усунення зазначених недоліків до 09 жовтня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

ОСОБА_1 11 жовтня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з письмовими поясненнями стосовно обставин справи. Зазначає, що касаційна скарга містить прохання про звільнення його від сплати судового збору, проте, суд не приймав рішення про відмову у його проханні, не задовольнив таке звернення, не вирішивши це питання по суті. Верховний Суд в ухвалі від 22 липня 2019 року, зазначаючи про необхідність заявнику надати докази майнового стану та неможливості сплати судового збору, не визначив, у якій спосіб заявник має підтвердити такі обставини. Також заявник зазначає, що ним у касаційній скарзі зазначено, у чому полягає порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, а саме: неправомірна поведінка Полтавського апеляційного суду, який не звільнив заявника від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Щодо судового збору заявник вважає, що у разі сплати ним судового збору всупереч принциповому небажанню це роботи, в межах цивільної справи, яка розглядається у порядку окремого провадження ЦПК України, такий вимушений платіж, на думку заявника, не повертається. Просив взяти до уваги його правову оцінку особливостям зазначеної цивільної справи під час касаційного провадження.

І. Верховний Суд в ухвалі від 22 липня 2019 року визначив, що заявник не зазначив, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Така вимога до змісту касаційної скарги висувається чинним процесуальним законом - в пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Під час визначення підстав касаційної скарги в частині доведення й обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права скаржник зобов`язаний врахувати визначені в законі межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлені в чинній статті 400 ЦПК України. За змістом цієї норми права під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Отже, заявнику необхідно подати виправлений текст касаційної скарги, в якій зобов`язаний однозначно визначити, в чому полягає неправильне застосування Полтавським апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права під час ухвалення 03 червня 2019 року оскаржуваної ухвали.

ІІ. Щодо сплати судового збору та доводів заявника у письмових поясненнях Верховний Суд зробив такий висновок.

Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд надав заявнику строк для виправлення її недоліків, зокрема сплати судового збору.

Згідно з частиною першою статті першою Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи

(у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За правилом частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже Закон України «Про судовий збір» визначає розмір та порядок справляння судового збору учасниками справи, а також підстави звільнення від його сплати (частина перша статті 8 Закону).

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2019 року заявнику роз`яснено необхідність сплати судового збору у розмірі 384, 20 грн або надання доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору.

Такими доказами можуть бути, зокрема відомості про дохід заявника, інші докази, що підтверджують обставини, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Заявник до письмових пояснень, які надійшли до Верховного Суду 17 жовтня 2019 року, не надав письмових доказів, на підставі яких Верховний Суд вправі звільнити заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги, у зв`язку з чим у клопотанні про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Верховний Суд роз`яснює заявнику, що необхідно оплатити судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції у розмірі 384, 20 грн або надати доказ на підтвердження неможливості сплати судового збору відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» та ЦПК України.

З 01 жовтня 2019 року змінено реквізити сплати судового збору за подання касаційної скарги до Верховного Суду, у зв`язку з чим судовий збір за подання такої скарги має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA7026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зважаючи на наведене, зазначений в ухвалі від 22 липня 2019 року строк для усунення недоліків касаційної скарги Верховний Суд визнав за необхідне продовжити.

Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків у касаційній скарзі до 21 листопада 2019 року, що не підлягатиме подальшому продовженню.

У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний