Справа № 452/3318/18 Головуючий у 1 інстанції: Кравців В.І.
Провадження № 22-ц/811/2260/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 16 листопада 2018 року пред`явила до ОСОБА_2 позов про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 вересня 2017 року, шляхом стягнення аліментів з відповідача на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
У обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що на підставі вказаного рішення із ОСОБА_2 щомісячно стягувалися аліменти у розмірі 1/3 частини одержуваних ним доходів щомісячно на утримання неповнолітньої дитини і до жовтня 2018 року відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 у м. Новий Калинів тому суми, які відраховували з його заробітної плати цілком вистачало на утримання дитини, оскільки його дохід був стабільним, однак, 29 жовтня 2018 року його звільнено із Збройних сил України і він втратив можливість одержання заробітку.
На даний час відповідач не має жодного джерела доходу, не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває та планує виїхати за кордон, що унеможливлює виконання рішення суду.
Просила змінити спосіб виконання відповідачем обов`язку утримувати свою дочку, а саме, стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн.
Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Вирішено стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Розлуч Турківського району Львівської області у користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до Закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття. У решті частині позову про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно відмовлено за недоведеністю позовних вимог. Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що після закінчення контракту у жовтні 2018 року він був звільнений із ЗСУ і з цього часу ніде не працює, стягнення з нього 1500 грн. щомісячно аліментів ставить його у важке матеріальне становище і він не має змоги сплачувати таку суму відповідачці. Стверджує, що розмір аліментів у 1500 грн. є завищеним, оскільки суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази його матеріального становища, які свідчили б про те, що він має можливість сплачувати аліменти в даному розмірі на утримання дочки. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він ніде не працює з жовтня 2018 року, проживає у гірській місцевості, де дуже важко знайти роботу, крім того у нього мама інвалід 3 групи.

Просить рішення суду змінити та стягнувши з нього аліменти в розмірі 900 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 вересня 2017 року із ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від одержуваних ним доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, залежно від віку, починаючи з 3 серпня 2017 року до досягнення нею повноліття (а .с. 6).
Із відповіді Турківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області та копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 813,00 грн., так як він не працює та інформація про джерела отримання ним доходів відсутня ( а. с. 27).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При цьому суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Із часу ухвалення Самбірським міськрайонним судом Львівської області рішення від 08.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину матеріальний стан платника аліментів змінився, зокрема останній офіційно не працює.

Змінюючи спосіб стягнення з аліментів на утримання дитини з частки на тверду грошову суму, суд першої інстанції, застосувавши наведенні вище положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, правильно виходив із того, що відповідач з листопаиа 2018 року офіційно не працює, має нерегулярний та мінливий дохід, що позбавляє позивача на отримання аліментів, розмір яких має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому висновки суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн є правильними, оскільки розмір аліментів в сумі 813 грн, які відповідач сплачує на виконання рішення, а також в розмірі 900 грн., які просить з нього стягувати в апеляційній скарзі не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини та є меншим прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Згідно з ст.7 Закону УКкраїни «Про державний бюджет на 2019 рік» у 2019 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні відповідача знаходиться його мати, яка є інвалідом третьої групи були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надано належну оцінку зокрема в тому, що така отримує пенсію в розмірі 1497 грн.

Крім цього, відповідач не надав жодних доказів, які підтверджують його доводи про те, що він несе витрати на утримання матері, зокрема на купівлю ліків, харчування та матеріального забезпечення.

Колегія судів зазначає, що аргументи відповідача про неможливість знайти роботу є безпідставними, оскільки відповідач є особою молодого віку, протипоказань до будь-якої праці у нього немає, а відтак зобов`язаний виконувати покладений на нього законом обов`язок щодо забезпечення своєї малолітньої дитини.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 березня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 26 вересня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк