справа № 208/2559/19
№ провадження 2/208/2346/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Пентраковській М.В.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання права на приватизацію квартири, -

в с т а н о в и в:

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання права на приватизацію квартири.

У своєму позові позивач просить суд визнати за ним право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., за відсутності ордеру на жиле приміщення.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 1975 року за адресою: АДРЕСА_2 мешкала його родина, яка складалася з батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_3 , сестри ОСОБА_4 . Зазначену квартиру родина отримала від ВАТ «Дніпродзержинський фасолітейний завод». Всі члени родини були зареєстровані за вказаною адресою і фактично мешкали в цій квартирі. Останній договір найму зазначеного житла був укладений 19 грудня 1996 року між виконавчим комітетом Заводської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області - рішення від 19.12.1996 р. «Про переоформлення особових рахунків на право користування житловою площею». Згідно з цим договором найму йому дозволено переоформити особовий рахунок на 3-кімнатну квартиру площею 38,9 кв.м. по АДРЕСА_2 янське) у складі сім`ї 5 чоловік, у зв`язку з випискою квартиронаймача ОСОБА_2 - його батька.

Цей договір укладено без визначення строку його дії, тобто в постійне користування. строком на термін з 12 травня 2015 року до приватизації житла. На даний час в квартирі зареєстрованим є тільки він. З метою приватизації зазначеного житла, він звернувся із заявою до відповідача про передачу квартири у власність, скориставшись правом на приватизацію у відповідності до законодавства України.

Від відповідача надійшов лист від 22.02.2019 р. №05-11/411 за підписом заступника директора департаменту комунальної власності ОСОБА_6 із зазначенням, що у наданому позивачем пакеті документів відсутня копія ордера на жиле приміщення, який є підставою для вселення та на підставі якого укладається договір найму.

Зазначений ордер був втрачений ще його батьком і копії ордеру теж не залишилось. Ордер на право на вселення видавався в єдиному примірнику, отже, інші примірники ордерів не створювались та до архівного відділу на державне зберігання не передавались, відповідно, отримати дублікат ордеру не є можливим.

Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 від 26.03.2019 р., копія якого посвідчена Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄРЦ КП» він фактично проживає та зареєстрований у вказаній квартирі з 04.07.1989 року по теперішній час.

2. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутністю представника, рішення винести на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

3. Процесуальні дії по справі.

26 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, ухвалою від 05 серпня 2019 року призначено справу до розгляду по суті.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 від 26.03.2019 р., позивач ОСОБА_1 фактично проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 04.07.1989 року по теперішній час, який виданий Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄРЦ КП» (а.с.6).

Згідно з архівного витягу від 17.12.2018 р. № К-501/02-13 договором найму позивачу ОСОБА_1 дозволено переоформити особовий рахунок на 3-кімнатну квартиру площею 38,9 кв.м. по АДРЕСА_2 янське) у складі сім`ї 5 чоловік, у зв`язку з випискою квартиронаймача ОСОБА_2 - батька позивача (а.с.9).

Від відповідача надійшов лист від 22.02.2019 р. №05-11/411 за підписом заступника директора департаменту комунальної власності ОСОБА_6 із зазначенням, що у наданому позивачем пакеті документів відсутня копія ордера на жиле приміщення, який є підставою для вселення та на підставі якого укладається договір найму.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав надана відповідь на звернення позивача ОСОБА_1 про передачу квартири у власність від 22.02.2019 р. №05-11/411 за підписом заступника директора департаменту комунальної власності ОСОБА_6 із зазначенням, що у наданому позивачем ОСОБА_1 пакеті документів відсутня копія ордера на жиле приміщення, який є підставою для вселення та на підставі якого укладається договір найму (а.с.5).

5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на повагу до житла.

Статтею 47 Конституції України гарантовано кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відповідно до ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР (надалі - ЖК Української РСР), громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду (ч. 1). Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом (ч. 3). Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4). Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (ч. 5).

Статтею 58 ЖК Української РСР унормовано, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ч. 1). Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР (ч. 3). Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР (ч. 4).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до п.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації,органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними; непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Водночас, всупереч ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує рівність у здійсненні основних свобод, позивачу з огляду на його рід занять відмовлено у приватизації займаного ним та членами його сім`ї жилого приміщення, в той час як без будь-якого об`єктивного і розумного обґрунтування приватизація здійснюється за іншими особами, які перебувають в однаковому із позивачем положенні, однак мають інший рід занять. Безоплатна передача квартир у власність громадян (приватизація) не зупинена за іншими особами, які працюють в інших сферах та секторах державного впливу та економіки. Таким чином, має місце вочевидь наявне запровадження дискримінації відносно позивача при здійсненні останнім права на мирне володіння майном.

Набуття квартири у приватну власність пов`язане із майновим правом у контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст.1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має сподівання, котрі ґрунтуються на законодавчих нормах, на набуття права володіння, користування, розпорядження. Такі сподівання виникли у позивача з моменту надання йому житла в користування та його виключення із числа службового.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

6. Висновки суду.

Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

7.Розподіл судових витрат.

Судові витрати покласти на позивача - ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 345, 661 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 258, 259, 261, 264, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання права на приватизацію квартири, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 38,9 кв.м., за відсутності ордеру на жиле приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.