Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №130/3251/13

провадження №61-42434св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Вінницької області від 17 липня 2018 року у складі колегії суддів: Ковальчука О. В., Сопруна В. В., Стадника І. М.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем в період з січня 2007 року по 20 листопада 2012 року; визнати житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю сторін та здійснити поділ вказаного будинку між ними у рівних частках.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 29 вересня 2014 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою цього суду від 15 січня 2014 року, щодо накладення арешту на спірний житловий будинок.

Ухвала суду першої інстанції в частині залишення позову без розгляду мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач та його представник повторно не з`явилися в судове засідання, заяви про розгляд скарги за їх відсутності суду не подали, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України(в редакції, яка діяла на день постановлення ухвали судом першої інстанції) є підставою для залишення скарги без розгляду.

Із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині залишення позовної заяви без розгляду не погодився позивач та оскаржив її у цій частині в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 17 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу суду першої інстанції в частині залишення позову без розгляду скасовано з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження того, що позивач після відновлення провадження у справі належним чином повідомлявся про призначені у справі судові засідання на 18 вересня 2014 року та на 29 вересня 2014 року.

Відомості, що про розгляд справи на 18 вересня 2014 року о 10 год. 00 хв. позивач повідомлявся судовою повісткою, вимоги про що передбачено положеннями статі 74 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали місцевим судом) - у матеріалах справи відсутні.Направлена поштовим засобом зв`язку копія ухвали про відновлення провадження у справі, у якій вказано дату та час розгляду справи - 18 вересня 2014 року 10 год. 00 хв., не була вручена адресату, оскільки конверт, в якому містилось це вкладення, повернувся до суду з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання».

Передача представнику позивача телефонограми про виклик в судове засідання на 29 вересня 2014 року на 09 год. 00 хв не може вважатись належним засобом виклику до суду, оскільки не відповідає встановленому порядку вручення судової повістки.

Установивши наведені обставини, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про повторність неявки в судове засідання позивача, повідомленого про розгляд справи належним чином, оскільки у суду не було підстав для застосування положень пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час постановлення оскаржуваної ухвали).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , не погоджуючись з висновками апеляційного суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати прийняту цим судом постанову із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі доводів апеляційної скарги, оскільки в апеляційній скарзі позивач не вказував про необізнаність ним про день, час і місце розгляду справи, а лише посилався на те, що не міг брати участь у справі у зв`язку з перебуванням на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Апеляційним судом не враховано, що судові повістки позивачу судом першої інстанції надсилались за тією адресою, яка була ним зазначена у позовній заяві, а саме, АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач змінив місце проживання, про що суду не повідомив.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив законне рішення про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , з посиланням на частину третю статті 169 ЦПК України.

Апеляційний суд не звернув уваги та не дав належної оцінки відзиву відповідача на апеляційну скаргу, а також доданим до цього відзиву доказам

Про дату і час проведення судових засідань у вересні 2014 року в суді першої інстанції позивачу було відомо особисто від відповідача, а також з СМС-повідомлень, які йому направляв суд, і від його представника - адвоката Шахінського П. І., який був судом повідомлений про судові засідання належним чином, але який також без поважної причини не з`являвся за викликами в суд.

Відзив на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надійшов.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 169 ЦПК України(тут і далі по тексту, в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відтак суд залишив позовну заяву без розгляду.

Пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК Українипередбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Статтею 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Статтею 76. ЦПК України передбачено порядок вручення судових повісток, відповідно до якого судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

У справі, що переглядається установлено, що супровідним листом від 08 вересня 2014 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направлялась лише копія ухвали про відновлення провадження у справі, у якій також було вказано дату та час розгляду справи - 18 вересня 2014 року о 10 год. 00 хв. Вказане поштове повідомлення, а отже й інформація про розгляд справи, адресату вручена не була, оскільки конверт повернувся до суду з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання», що в свою чергу не свідчить про відмову позивача від отримання вказаної кореспонденції суду.

Матеріали справи не містять відомостей про повідомлення позивача про розгляд справи на вказану дату і час позивач судовою повісткою, яка вручена адресату, що передбачено положеннями частини першої, третьої статі 74 ЦПК України.

Виклик позивача до суду на 29 вересня 2014 року о 09 год 00 хв. Здійснено судом першої інстанції шляхом повідомлення телефонограмою його представника Шахінського П. І. , з направленням позивачу SMS-повідомлення, яке останнім не отримано у зв`язку з некоректно вказаним номером телефону.

При цьому, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що передача представнику позивача телефонограми не можна вважати належним засобом виклику до суду, оскільки такий спосіб не відповідає встановленому порядку вручення судової повістки.

Установивши, що матеріали справи не містять визначених процесуальним законом доказів належного повідомлення позивача про призначені у справі судові засідання на 18 вересня 2014 року та на 29 вересня 2014 року, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати повторною неявку позивача в судове засідання, як такого, що повідомлений про розгляд справи належним чином, а отже і відсутність підстав для застосування положень пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України та залишення позову без розгляду.

Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки досліджених і перевірених під час апеляційного розгляду справи доказів, які суд апеляційної інстанції вважав недостатніми для залишення позову без розгляду, а також до необхідності переоцінки цих доказів в контексті обставин, які заявник вважає такими, що підтверджують наявність підстав для залишення позову без розгляду, що в свою чергу, в силу приписів статті 400 ЦПК Українизнаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Вінницької області від 17 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська