Справа № 201/6897/19
Провадження № 2/201/2608/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Максимовою О.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 26 вересня 2019 року через канцелярію суду подана заява про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами у цій справі, якою відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, заявила про готовність погасити наявний перед позивачем борг за договором позики і через неможливість повернути його грошима, має намір повернути борг наявними у неї нерухомим майном, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні підтримав мирову угоду та просив суд затвердити мирову угоду.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 від 30 серпня 2019 року, в якій вона просить суд здійснити розгляд заяви від 30 серпня 2019 року про затвердження мирової угоди без її участі.

Ознайомившись з мировою угодою, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у визнанні мирової угоди з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь - якій стадії судового процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Як вбачається з заяви про затвердження мирової угоди, передаючи відповідно до умов мирової угоди у власність позивачу нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка не є предметом спору, суд приходить до висновку, що мирова угода не стосується прав та обов`язків сторін, що випливають з договору позики, умови мирової угоди не пов`язані зі спірними правовідносинами та умови мирової угоди можуть вплинути на права інших осіб.

Крім того, суд звертає увагу на те, що зазначена квартира знаходиться поза межами Соборного району міста Дніпра. Таким чином у разі, якщо сторони при зверненні до суду з цим позовом мали намір здійснити відчуження вказаної квартири з відповідача на користь позивача, позовна заява мала бути подана до іншого суду.

Сторонами не надано доказів, що саме перешкоджає їм вирішити питання про відчуження зазначеного в мировій угоді нерухомого майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору відчуження цього майна на користь позивача, який би відповідав вимогам ст.ст. 655, 656, 657 ЦК України та був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Також в мировій угоди зазначено, що сума боргу становить 10000 доларів США, що є еквівалентом 240000 грн., в той час як трикімнатна квартира по АДРЕСА_2 за даними спеціалізованих інтернет-ресурсів в середньому становить 35000-45000 доларів США, що більше ніж у три рази перевищує суму боргу відповідача перед позивачем.

Судом враховано, що за твердженням позивача відповідач не приймає особистої участі у судовому засіданні і особисто не підтверджує факт укладання нею мирової угоди через похилий вік, при цьому всі заяви від ОСОБА_2 подаються нею особисто до канцелярію суду.

З урахуванням викладеного у мировій угоді сторони фактично збільшили розмір заборгованості. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

За положеннями ч. 5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, або є не виконуваними;

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне у задоволенні вищевказаної заяви щодо затвердження мирової угоди відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у затвердженні мирової угоди укладеної між сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова