Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 0825/8678/12

провадження № 61-32543св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24 червня 2014 року у складі судді Ширіній С. А. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року у складі колегії суддів: Гончар М. С., Кухаря С. В., Краснокутської О. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08 серпня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі - ТОВ «ПростоФінанс»), правонаступником якого є він, та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1, за умовами якого позичальнику було надано кошти в розмірі 43 475,2 грн під 13,99 % річних на строк до 10 серпня 2013 року.

ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 16 серпня 2012 року виникла заборгованість, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 18 206,83 грн, відсотків та комісії - 3 033,12 грн, неустойки (штрафу) - 4 448,34 грн.

Враховуючи викладене, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути з відповідача на свою користь зазначену кредитну заборгованість.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь товариства. Разом з тим, суд зазначив, що ОСОБА_1 повинен був повернути грошові кошти у жовтні 2008 року, а ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з цим позовом у жовтні 2012 року, тобто з пропуском загальної позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» на погашення кредитної заборгованості 29 788,30 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості в розмірі 29 788,30 грн є передчасним, оскільки у позовній заяві товариство просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 688,29 грн. У матеріалах справи міститься два розрахунки, перший розрахунок кредитної заборгованості станом на 16 серпня 2012 року в розмірі 25 688,29 грн, а другий - станом на 23 травня 2014 року в розмірі 33 694,18 грн. Разом з тим, заяви про збільшення позовних вимог подано не було.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором станом на 16 серпня 2012 року в розмірі 24 939,13 грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 8 206,83 грн, заборгованість за відсотками - 1 292,73 грн, комісія - 991,23 грн, штраф - 4 448,34 грн. В решті позовних вимог відмовити. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з цим позовом 02 жовтня 2012 року, тому має право на присудження несплачених грошових сум в межах загальної позовної давності та одного року неустойки (штрафів) з дня звернення до суду, тобто має право на захист порушеного права починаючи з 02 жовтня 2009 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції на порушення норм процесуального права прийняв нові докази. У матеріалах справи відсутній розрахунок кредитної заборгованості, кредитна заборгованість розрахована лише за інформацією позивача. Судами попередніх інстанцій не було залучено до участі у справі Відкрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», яке перерахувало страхове відшкодування. Апеляційний суд на порушення норм процесуального права не повідомив його про час та день розгляду апеляційної скарги.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У грудні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало заперечення на касаційну скаргу, в якому просило її відхилити, посилаючись на те, що уточнення до позовної заяви позивачем не подавалися, а під час нового розгляду справи було надано письмові пояснення з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором, який не є збільшенням позовних вимог, а наданий суду лише для відображення дати надходження коштів. Апеляційний суд при ухваленні рішення дійшов правильного висновку про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом

08 серпня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1, за умовами якого позичальнику було надано кошти в розмірі 43 475,2 грн під 13,99 % річних на строк до 10 серпня 2013 року.

ТОВ «ПростоФінанс» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши позичальнику кредит в розмірі 43 475,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», яке в свою чергу зобов`язалося відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, зокрема кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1

05 лютого 2009 року ТОВ «ПростоФінанс» отримало кошти за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 1 в розмірі 28 696,50 грн як страхове відшкодування.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з виникла заборгованість за кредитним договором станом на 16 серпня 2012 року в розмірі 25 688,29 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 18 206,83 грн, відсотків та комісії - 3 033,12 грн, неустойки (штрафу) - 4 448,34 грн.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Хортицького районного суду міста Запоріжжя.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25 травня 2018 року справу № 0825/8678/2012 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині перші статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Отже Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи наведене, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 1, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позивачем не пропущено загальну позовну давність, що також було встановлено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 04 листопада 2014 року.

Викладене також підтверджується перерахованим 05 лютого 2009 року ТОВ «ПростоФінанс» страховим відшкодуванням на рахунок дострокового часткового погашення кредитної заборгованості.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції прийняв нові докази, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до частин другої, третьої статті 303 ЦПК України 2004 року апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

За змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК України 2004 року апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувалися з порушенням установленого порядку.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і безпосередньо у засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати вимоги частини третьої статті 27 ЦПК України2004 року щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прийнятий апеляційним судом розрахунок заборгованості за кредитним договором не є новим доказом у справі, а є уточненням розрахунку, який було надано ТОВ «Кредитні ініціативи» під час звернення до суду з цим позовом.

Доводи касаційної скарги в означеній частині зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що його не було повідомлено про час та день розгляду апеляційної скарги також не заслуговують на увагу і спростовуються матеріалами, в яких наявні судові повістки про виклик в суд на 02 вересня 2015 року ОСОБА_1 та представника ТОВ «Кредитні ініціативи» - Цуканової М. В.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Наведена у касаційній скарзі вимога про скасування рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24 червня 2014 року не підлягає задоволенню, оскільки це судове рішення повністю скасовано рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Виконання оскаржуваного судового рішення апеляційного суду було зупинено ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року. Тому у зв`язку із залишенням касаційної скарги без задоволення необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Поновити виконаннярішення Апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2015 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко В. С. Висоцька І. М. Фаловська