Номер провадження: 22-ц/813/7348/19
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Гірняк Л.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

ПРОЦЕДУРА:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (а.с.1-5).

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 - повнолітня дитина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Після досягнення повноліття продовжує навчання на контрактній основі денної формі навчання у Київському національному лінгвістичному університеті на факультеті економіки і права, а тому має право на тримання матеріальної допомоги від батьків до досягнення двадцяті трьох років. Позивачка просила суд врахувати вартість навчання, яка визначена у Договорі про надання освітніх послуг у розмірі 70 338 грн. 00коп за три роки навчання, вартість проживання у гуртожитку (навчання проводиться в іншому місті ніж місце проживання дитини) у розмір 506,00 грн. щомісячно, витрати на проїзд до дому два рази на місяць, а також на придбання навчально-методичних посібників та підручників, на харчування, одяг, ліки, засоби гігієни та інше що у в цілому щомісячно складає приблизно 6000 гривень, половину з яких які слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 3 000 грн. з дня звернення до суду і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років або до припинення навчання.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що: не вважає себе батьком ОСОБА_3 та розмір аліментів вважає завищеними.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти в твердій грошової сумі в розмірі 2563 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 20.08.2018 року, та до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_2 або припинення навчання. Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць - 2563 грн. (а.с.204-205).

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_1 (а.с.215-218)

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового рішення про відмову у позові ОСОБА_2

Основними доводами апеляційної скарги є незгода з висновками суду першої інстанції. Апелянт зазначає, що він не вважає себе батьком ОСОБА_3 ; сума аліментів перевищує його пенсію та суд не взяв до уваги його матеріальний стан.

05 вересня 2019 року ОСОБА_2 надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому ставиться питання про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Київського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються зокрема спори про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки справа за даною категорією відноситься до переліку справ, які підлягають розгляду у порядку спрощеного провадження, тому вказана цивільна справа відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 23.10.2019 року.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правовідносини, які стосуються обов`язків батьків утримувати повнолітніх дітей врегульовані Сімейним Кодексом України.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності права та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За правилами ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка. Зокрема. Передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом ст. ст.191, 200 Сімейного кодексу України присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахування обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статі 182 цього Кодексу ( ч.1 ст. 200 СК України).

Відповідно до вимог ч.1-3 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у сторін до реєстрації шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.18). 05 жовтня 2001 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Іллічівського районного управління юстиції від 05 жовтня 2001 року, актовий запис №413 (а.с.13).

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірваний.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є студенткою Київського національного лінгвістичного університету (а.с.20, 21, 22, 23-25, 26, 27).

Згідно Договору по надання освітніх послуг від 28.08.2017 року укладеному між ОСОБА_3 та Київським національним лінгвістичним університетом загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 70 338,00 грн. (а.с.23).

У довідці Одеського професійного ліцею Будівництва і Архітектури №240-л від 16.07.2018 року (а.с.29) зазначено, що щомісячна заробітна плата працюючого майстром виробничого навчання ОСОБА_1 складає 4 668,75 грн. Довідкою Управлінням Пенсійного фонду України Центрального об`єднаного управління в м. Одесі №16473,05 від 01.10.2018 року наданою до суду ОСОБА_1 , підтверджується факт отримання останнім пенсії за вислугу років, яка в період останніх шести місяців (травень - жовтень 2018 року) складала 2 395,80 грн. щомісячно (а.с. 88). За таких обставин районний суд правильно встановив, що щомісячний дохід відповідача становить 7064 грн. 55 коп.

Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

З врахуванням того, що при визначені суми матеріальної допомоги при визначені розміру аліментів районний судом врахована вартість навчання, вартість проживання у гуртожитку, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та щомісячний доход відповідача який становить 7064 грн. 55 коп., апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач може надавати донці допомогу котра навчається.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, а саме, що він не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . спростовуються матеріалами справи.

Наявність у позивача ОСОБА_2 квартири на праві власності не звільняє апелянта від обов`язку щодо утримання доньки до досягнення 23 років, оскільки матеріалами справи встановлено, що він може надавати таку матеріальну допомогу.

Посилання апелянта про його неможливість надавати допомогу дитині, оскільки перевищує розмір пенсії суд апеляційної інстанції оцінює критично, так при визначенні його можливості надавати допомогу повнолітній дитині до 23 років, враховується всі його доходи.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено: 23 жовтня 2019 року.

Головуючий Гірняк Л.А.

Судді Сегеда С.М.

Цюра Т.В.