___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2-з/947/1155/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2019 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі:

суддя Літвінова І.А. (головуючий),

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) про забезпечення її позову до ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» () «про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом»,

ВСТАНОВИВ:

Пред`явлений до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» позов позивач просить забезпечити шляхом накладення арешту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити будь які дії по виселенню ОСОБА_1 з домоволодіння.

Заява аргументована тим, що заявник звернулася з позовом до Київського районного суду м. Одеси до ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», у якому ставить вимоги визнати за нею право власності на 11/20 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом. Крім іншого зазначає, що відповідач ОСОБА_2 незаконно оформив право власності на себе, та в подальшому уклав договір іпотеки на домоволодіння у цілях забезпечення кредитного договору з ПАТ «УкрСиббанк», яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк», а осатаній відступив ТОВ «ФК «Укрфінанс груп». На теперішній час ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» переоформило право власності на домоволодіння на себе та намагається продати домоволодіння третім особам, та запропонували їй та іншим співвласникам звільнити домоволодіння. Також зазначає, що ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» звертається до неї з погрозами щоденно. На підставі зазначеного вона вимушена звернутися з вказаною заявою.

У відповідності до частини першої статті153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, в ході розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», дійшов висновку про відмову у задоволенні цієї заяви, виходячи з наступного.

За приписами частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Так, звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивачем ОСОБА_1 не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, яки б мали підтвердити, що відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна, в той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, що не обмежує позивача в праві звернутись з обґрунтованою заявою про забезпечення позову до суду протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім іншого, в ході розгляду заяви судом встановлено, що позивач в своїй заяві посилається на те, що відповідач ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» звертається до неї з погрозами щоденно щодо звільнення спірного домоволодіння, однак при цьому на підтвердження цієї обставини також не надає належних та допустимих доказів.

Також судом встановлено, що зміст заяви не у повному обсязі відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, та не містить ціну позову, про забезпечення якого просить заявник (п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України) та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За правилами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пунктів 5 та 6 частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити крім іншого: ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, приймаючи до уваги, що викладені обставини у заяві про забезпечення позову не є доведеними, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 84, 149-154,157, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (провадження № 2-з/947/1155/19) ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) про забезпечення її позову до ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» () «про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом» (цивільна справа № 947/23636/19; провадження № 2/947/5892/19) - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у задоволенні цієї заяви не позбавляє її права повторно звернутись з заявою про забезпечення позову у встановленому законом порядку на будь-якій стадії судового процесу у цивільній справі № 947/23636/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Суддя

Літвінова І. А.