ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

м. Черкаси

справа № 712/3090/18

провадження № 22-ц/821/5/19
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Єльцова В.О.

суддів: Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря: Попової М.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Кірса Віталій Вікторович,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: адвокат Василенко Марина Володимирівна,

відповідач: ОСОБА_3 ,

представник відповідача: адвокат Шарая Людмила Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кірси Віталія Вікторовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2012 року вона з відповідачем ОСОБА_2 придбали в рівних частках земельну ділянку, площею 718,0 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :03:013:0183), на якій розпочали будівництво двоповерхового житлового будинку на дві сімї відповідно до будівельного паспорту від 22.05.2013 року, виданого Департаментом містобудування Черкаської міської ради та повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 05.06.2013 року. Враховуючи, що на момент будівництва вказаного житлового будинку ОСОБА_2 постійної роботи та стабільного доходу не мав, а його дружина ОСОБА_3 перебувала в декретній відпустці по догляду за їх малолітньою дочкою, нею, з метою забезпечення участі сім`єю ОСОБА_2 в будівництві будинку (придбання будівельних матеріалів тощо), було надано останньому безпроцентну позику, в розмірі 8000,00 доларів США, строком повернення до 01.01.2016 року, про що було укладено відповідну розписку від 06 липня 2013 року. Дані кошти використовувались ним для потреб своєї сімї, а саме: для придбання будівельних матеріалів на будівництво своєї частини будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2017 року (справа № 711/1487/17), зміненого постановою апеляційного суду Черкаської області від 08.02.2018 року за участю тих самих сторін, було визнано спільною сумісною власністю відповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183 та на 1/2 частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно висновку № 21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, проведеної ТОВ «Контакт-сервіс», та здійснено поділ даного майна шляхом визнання за відповідачами: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності в розмірі по 1/4 частці за кожним на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183 по 1/4 частці за кожним на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно висновку № 21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, проведеної ТОВ «Контакт-сервіс».

На момент пред`явлення позову (тобто станом на 22.03.2018 року) курс НБУ долара по відношенню до гривні складає 26,25 грн. за 1 долар США.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. При цьому виконання такого обов`язку подружжя здійснює як солідарні боржники.

Поряд із цим, надаючи правову оцінку доказам та встановлюючи обставини в справі № 711/1487/17 про поділ майна відповідачів, за участю тих самих учасників, суд зазначив, що вказані кошти, які відповідач - ОСОБА_2 позичив у своєї сестри - ОСОБА_1 за даною розпискою брались в інтересах сім`ї, і є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак і майно, придбане за ці кошти для забезпечення сім`ї, також є спільною сумісною власністю подружжя.

На момент пред`явлення даного позову вказана сума позики їй не повернута, що є порушенням договірних зобов`язань.

Таким чином, із відповідачів на її користь слід стягнути солідарно несплачену суму позики, в розмірі 8000 доларів США, що у гривневому еквіваленті (за офіційним курсом гривні до долара США) на момент пред`явлення позову становить 8000 х 26,25 = 210000,00 грн.

Просить стягнути із відповідачів: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , солідарно на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 грошові кошти, в розмірі 210000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідачів в рівних частинах.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2019 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати за проведення фізико-хімічної експертизи у розмірі 12000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., а всього 15000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що висновками експертизи встановлено, що давність написання розписки від 06 липня 2013 року громадянином ОСОБА_2 не відповідає вказаній в розписці даті. Рукописний текст розписки від 06 липня 2013 року громадянина ОСОБА_2 , фактично, виконано значно пізніше вказаної дати, а саме, в період травень 2017 листопад 2016 року. Розписка містить ознаки штучного примусового зістарення. З пояснень ОСОБА_2 кошти отримувалися ним в день підписання розписки 06.07.2013 року, що суперечить іншим доказам та спростовується висновком експерта за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів в цивільній справі № 712/3090/18 (провадження № 2/712/1183/18) від 27.11.2018 року № 2695. Висновок експерта є належним доказом, експерт попереджений про кримінальну відповідальність, іншими належними доказами висновок експерта не спростований. Також відповідач ОСОБА_2 повідомив, що на день розгляду справи ним не поверталися кошти відповідно до розписки.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку грошових коштів в розмірі 210000 грн. не підлягають до задоволення, оскільки розписка не може слугувати доказом на підтвердження існування договору позики між сторонами та суперечить вимогам ст. 1046 ЦК України, оскільки вона не підтверджує передачу коштів в той період часу, який зазначений у ній. Суд вбачає, що розписку навмисно обробляли для придання їй виду давності, тому вона не підтверджує факт передачі коштів.

Посилання відповідача ОСОБА_2 та його представника на ксерокопії квитанцій як на підтвердження того що кошти були витрачені на будівництво, суд не може взяти до уваги оскільки на квитанціях не зазначено отримувача, або отримувачем зазначена стороння особа.

Крім того, при розгляді Придніпровським районним судом м. Черкаси цивільної справи про поділ майна подружжя ОСОБА_2 зазначав, що 8000 доларів він взяв у своєї сестри та ці кошти є його особистою власністю, в даному засіданні стверджує, що кошти ним бралися для потреб своєї сімї. Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2 та вважає, що він зловживає своїми правами та повідомляє про обставини які не відповідають дійсності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У квітні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кірса Віталій Вікторович подав до Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу, в якій просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення позов ОСОБА_1 задовольнити та стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 210 000,00 грн.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кірси Віталія Вікторовича мотивована тим, що судом першої інстанції було надано перевагу висновку експерта над іншими доказами, без наявності достатніх на то підстав.

Вказує, що, надаючи виключно перевагу даному доказу, суд не звернув уваги на повноту відповідей, на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним, узгодженості між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експерта та обгрунтованості експертного висновку та його узгодженості з іншими матеріалами справи (зокрема: яким чином експерт проаналізувавши отримані під час проведення дослідження показники вмісту фіноксіетанолу у документі дійшов до висновку про давність об`єкта на рівні 18-24 місяці, та якими розрахунками він при цьому керувався, та з яких даних він виходив, на які еталонні/порівняльні зразки експерт посилався. Із яких обставин виготовлення документа та умов його зберігання виходив експерт. Також, не було відображено під час дослідження чому експерт дійшов висновку про ознаки саме штучного примусового зі старіння документа та в чому воно полягало, та за якими критеріями він це визначив, відокремивши від інших чинників та умов які можуть впливати на природнє зі старіння об`єкта, незважаючи на те, що дана обставина взагалі не була предметом дослідження відповідно до поставлених експерту питань).

Стверджує, що не зважаючи на те, що експертиза була призначена із порушенням норм процесуального права внаслідок чого інші сторони (окрім відповідача ОСОБА_3 у призначенні експертної установи) були усунуті від можливості визначити експертну установу, висновок експерта є неповним та недостатньо ясним і потребував допиту експерта чи проведення додаткової експертизи, суд оцінив його як беззаперечний доказ, надавши йому заздалегідь встановленої сили, сприйнявши такі обставини встановленими та відхиливши будь-які інші докази сторін, як такі, що суперечать цьому доказу.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

02 травня 2019 року до апеляційного суду Черкаської області надійшла апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кірси Віталія Вікторовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бондаренко С.І., судді Вініченко Б.Б., Новиков О.М.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 06 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року справу призначено до розгляду.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідова, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим йому була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду 05 серпня 2019 року визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляійного суду Єльцова В.О., членів колегії суддів: Бородійчук В.Г., Нерушак Л.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2012 року, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 листопада 2016 року розірвано.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2017 року, зміненого постановою Апеляційного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на 1/2 частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183; 1/2 частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно висновку № 21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс».

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності в розмірі по 1/4 частці за кожним на частину будівельних матеріалів, конструктивних елементів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку на дві сім`ї та господарських споруд до нього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно висновку № 21/17/буд. судової будівельно-технічної експертизи від 30.06.2017 року, проведеної ТОВ «Контакт-Сервіс».

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності в розмірі по 1/4 частці за кожним на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - кадастровий номер :03:013:0183.

Як на підставу позовних вимог про стягнення боргу з відповідачів, позивач зазначає, що 06 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 було надано безпроцентну позику в розмірі 8000 доларів США, строк повернення до 01.01.2016 року. Договір позики був укладений ОСОБА_2 в інтересах сімї, а саме для придбання будівельних матеріалів на будівництво своєї частини будинку по АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту укладення 06 липня 2013 року договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачкою надана розписка, підписана ОСОБА_2 про отримання ним в позику від позивачки 8000 доларів США на будівництво належної його сімї частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_3 заперечувала факт позики 8000 доларів США на потреби їх сім`ї, а також факт підписання ОСОБА_2 розписки на суму 8000 доларів США. Про розписку ОСОБА_3 дізналася під час розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя та визнання права власності у Придніпровському районному суді м. Черкаси.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_3 заперечувала факт укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору позики, зазначала, що будівництво за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося виключно за рахунок власних коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Жодних коштів у позивача ні вона, ні її колишній чоловік ОСОБА_2 не брали.

Під час розгляду даної справи ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2018 року призначена експертиза.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів в цивільній справі № 712/3090/18 (провадження № 2/712/1183/18) від 27.11.2018 року № 2695 давність написання розписки від 06 липня 2013 року громадянином ОСОБА_2 не відповідає вказаній в розписці даті. Рукописний текст розписки від 06 липня 2013 року громадянина ОСОБА_2 , фактично, виконано значно пізніше вказаної дати, а саме, в період травень 2017 листопад 2016 року. Розписка містить ознаки штучного примусового зістарення.

Таким чином, позивачка належними та допустимими доказами, як того вимагають статті 76-81 ЦПК України, не довела факту укладання нею з ОСОБА_2 договору позики, оскільки у висновку експерта від 27.11.2018 року зазначено, що розписка виконана значно пізніше вказаної дати, та розписка містить ознаки штучного примусового зістарення. Крім того, розписка написана після розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яке відбулося 02 листопада 2016 року.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кірси Віталія Вікторовича не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст.638,639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63 цс письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа, наданого для підтвердження позовних вимог, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, як на підставу позовних вимог про стягнення боргу з відповідачів, позивач зазначає, що 06 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 було надано безпроцентну позику в розмірі 8000 доларів США, строк повернення до 01.01.2016 року. Договір позики був укладений ОСОБА_2 в інтересах сімї, а саме для придбання будівельних матеріалів на будівництво своєї частини будинку по АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту укладення 06 липня 2013 року договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачкою надана розписка, підписана ОСОБА_2 про отримання ним в позику від позивачки 8000 доларів США на будівництво належної його сімї частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Під час розгляду даної справи ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2018 року призначена експертиза.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів в цивільній справі № 712/3090/18 (провадження № 2/712/1183/18) від 27.11.2018 року № 2695 давність написання розписки від 06 липня 2013 року громадянином ОСОБА_2 не відповідає вказаній в розписці даті. Рукописний текст розписки від 06 липня 2013 року громадянина ОСОБА_2 , фактично, виконано значно пізніше вказаної дати, а саме, в період травень 2017 листопад 2016 року. Розписка містить ознаки штучного примусового зістарення.

Крім того, в судовому засіданні 1 інстанції відповідачка ОСОБА_3 заперечувала факт позики 8000 доларів США на потреби їх сім`ї, а також факт підписання ОСОБА_2 розписки на суму 8000 доларів США. Про розписку ОСОБА_3 дізналася під час розгляду цивільної справи про поділ майна подружжя та визнання права власності у Придніпровському районному суді м. Черкаси, зазначала, що будівництво за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося виключно за рахунок власних коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Жодних коштів у позивача ні вона, ні її колишній чоловік ОСОБА_2 не брали.

Також, представником позивача в судовому засіданні не надано доказів передачі ОСОБА_2 коштів, відповідно до укладеної розписки, а також не надано доказів наявності, на час укладення розписки, у позивача ОСОБА_1 коштів у розмірі 8000 доларів США.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку грошових коштів в розмірі 210000 грн. не підлягають до задоволення, оскільки розписка не може слугувати доказом на підтвердження існування договору позики між сторонами та суперечить вимогам ст. 1046 ЦК України, оскільки вона не підтверджує передачу коштів в той період часу, який зазначений у ній відповідно до висновку експерта №2695 за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів в цивільній справі №712/3090/18 (провадження 2/712/1183/18) від 27.11.2018 року, та навмисно обробляли для придання їй виду давності, тому вона не підтверджує факт передачі коштів. Та критично поставився до пояснень ОСОБА_2 та дійшов висновку, що ОСОБА_2 зловживає своїми правами та повідомляє про обставини, які не відповідають дійсності, так як при розгляді Придніпровським районним судом м. Черкаси цивільної справи про поділ майна подружжя ОСОБА_2 зазначав, що 8000 доларів він взяв у своєї сестри та ці кошти є його особистою власністю, в даному засіданні стверджує, що кошти ним бралися для потреб своєї сімї.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було надано перевагу висновку експерта над іншими доказами, без наявності достатніх на то підстав, експертиза була призначена із порушенням норм процесуального права внаслідок чого інші сторони були усунуті від можливості визначити експертну установу, висновок експерта є неповним та недостатньо ясним і потребував допиту експерта чи проведення додаткової експертизи, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 1 ЗУ «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (ст. 3 ЗУ «Про судову експертизу»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (Заява №61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до п. 1.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі експерти), їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України «Про судову експертизу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно п.п. 2 п. 2.1 розділу ІІ. Права, обов`язки та відповідальність експерта, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, експерт має право відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.

Крім цього, відповідно до п. 4.4 розділу IV. Організація проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів, якщо отримані матеріали оформлені з порушеннями, які виключають можливість організації проведення експертизи, керівник експертної установи терміново у письмовій формі повідомляє про це орган (особу), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Якщо орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), не вживає належних заходів для усунення цих перешкод, керівник експертної установи по закінченні тридцяти календарних днів з дня направлення повідомлення повертає йому (їй) матеріали.

Судовий експерт не звертався до суду із клопотанням про надання додаткових матеріалів, також матеріали не повертались через порушення, натомість, експертом було проведено експертизу та надано висновок, що свідчить про достатність матеріалів для проведення експертизи.

Відповідачем не надано вмотивованих доказів необгрунтованості висновку експерта, або доказів, що він суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кірси Віталія Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2019 року

Головуючий

Судді