Справа № 459/1247/18 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/1517/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар:Фейір К.О.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 березня 2019 року ухваленого судом у складі судді Жураковського А.І. у цивільній справі №459/1247/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача 6885 грн. відшкодування майнової шкоди та 100000 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач 30.04.2015 р. здійснив на нього наїзд, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження. Стверджує, що чималі кошти на лікування 6885 грн., а пережитий фізичний біль і моральні страждання оцінює у 100000 грн. моральної шкоди. Вважає, що відповідач має обов`язок відшкодувати зазначені кошти на підставі ст. 1187 ЦК України.

Відповідач подав відзив, у якому позов заперечив. Зазначив, що слідство у кримінальному провадженні, відкритому за фактом ДТП, триває, а відтак його вина не встановлена. Також вважає, що ДТП сталася внаслідок грубої необережності позивача. Окрім цього, вказав, що позивач не надав докази того, що понесені витрати на ліки були пов`язані з отриманою травмою.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 6885 (шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень відшкодування майнової шкоди та 70000 (сімдесят тисяч) гривень моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Стягнуто з ОСОБА_3 у користь Державної судової адміністрації України судові витрати у сумі 1536,80 грн.

У решті вимог відмовлено.

Рішення оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення необ`єктивним та необґрунтованим. Суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення даної справи. Зазначає, що ним був здійснений наїзд на пішохода ОСОБА_1 внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження. По даному факту було відкрито кримінальне провадження, однак постановою слідчого кримінальна справа була закрита за відсутністю в діях ознак злочину . Розглядаючи справу, судом не було встановлено , що його дії при вищевказаному ДТП були неправомірними, а також того, що саме дії потерпілого створили умови непереборної сили. Травми у зв`язку з даним ДТП заподіяні не з його вини, оскільки нещасний випадок стався внаслідок грубої необережності потерпілого, а тому він не міг уникнути даного ДТП у зв`язку з непереборною силою, яка настала по вині позивача. Вважає, що груба необережність потерпілого є підставою для звільнення його від відшкодування. Зазначає, що позивач не надав доказів про те , що ліки які він приймав були призначені лікарем для лікування внаслідок ДТП. Щодо розміру моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував того, що позивач не довів моральні страждання, які зумовлені глибоким емоційним переживанням . Висновок суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди не відповідає вимогам матеріального права щодо об`єктивності , справедливості та неупередженості . Позивач не довів, що тілесні ушкодження, які він отримав призвели до порушення його нормальних зв`язків і що йому потрібні були додаткові зусилля для організації свого життя. Визначений судом розмір моральної шкоди є неспівмірним із стражданням потерпілого та не ґрунтується на принципах розумності, справедливості і є суттєво завищеним. Просить змінити рішення та зменшити розмір суми відшкодування моральної шкоди з 70000 грн. до 10 000 грн.

16 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_3 , подав суду письмові пояснення в яких просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову, однак такі суд апеляційної інстанції не бере до уваги з наступних підстав .

Відповідно до частин 1 ,2 ст.364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст рішення судом виготовлено 13 березня 2019 року, а тому строк на апеляційне оскарження закінчився 12 квітня 2019 року. Подавши пояснення до апеляційної скарги 16 вересня 2019 року в яких змінені підстави оскарження судового рішення, а також прохальна частина, суд розцінює такі як зміну апеляційної скарги, яка подана з пропуском строку визначеного процесуальним законом, а тому не береться до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Судом встановлені такі обставини.

З протоколу огляду місця ДТП від 30.04.2015 р., витягу з ЄРДР за № 0000794, встановлено, що 30.04.2015 р. близько 09:45 год. відповідач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_3 напроти будинку № 10, що на вул. Стуса у м. Червонограді, здійснив наїзд на позивача.

За результатами комп`ютерної томографії від 30.04.2015 р., висновку експерта № 099/2015 від 24.06.2015 р., висновку експерта № 1/372 від 23.05.2015 р., внаслідок вище вказаної ДТП позивачу заподіяно тілесні ушкодження, зокрема закритий перелом вертлюгової западини тазової кістки зліва; рани, садна та подряпини в попереково-крижовій ділянці; забій лівого колінного суглобу, а також закрита ЧМТ у вигляді рани потиличної ділянки голови, рани лобної ділянки голови, крововиливу тім`яної ділянки голови, струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до виписного епікризу № 4871/44, внаслідок травм, отриманих під час ДТП 30.04.2015 р., позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Червоноградської ЦМЛ з 30.04.2015 р. по 03.06.2015 р.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Згідно частини четвертої статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3 як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести відповідальність за шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності його вини, а доводи апеляційної скарги про те, що нещасний випадок стався внаслідок грубої необережності потерпілого, а тому він не міг уникнути даного ДТП у зв`язку з непереборною силою, яка настала по вині позивача, суд визнає голослівними та такими, що не доведені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується із висновком суду про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди завданої здоров`ю джерелом підвищеної небезпеки, однак не погоджується з визначеним судом розміром, а тому рішення підлягає зміні. Як вбачається з висновку експерта №099/2015, позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Протягом місяця перебував на стаціонарному лікуванні, пересувався з допомогою милиць, потребував сторонньої допомоги, а відтак терпів тяжкий фізичний та душевний біль.

З свідоцтва про хворобу, яке видано Військово-медичним клінічним центром Південного регіону (м.Одеса)встановлено, що внаслідок отриманих травм у 2015 році позивача турбує головний біль та запаморочення, підвищення артеріального тиску у зв`язку з чим неодноразово звертався до лікаря. Згідно з висновком Військової лікарської комісії позивач визнаний непридатним до військової служби (а.с.67-68).

Суд апеляційної інстанції визначаючи розмір моральної шкоди враховує те, що позивач зазнав фізичних та моральних страждань внаслідок отриманих травм, зазначені травми стали наслідком тривалого розладу здоров`я та вплинули на загальний стан його здоров`я в майбутньому, а також пояснення відповідача надані в судовому засіданні про те, що його вини у зазначеному ДТП немає, кримінальна справа закрита за відсутністю у його діях складу злочину, його матеріальний стан не дозволяє йому сплатити такий розмір шкоди позивачу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди слід зменшити до 50000 грн.

Суд вважає, що зазначений розмір моральної шкоди є справедливим та достатнім з врахуванням характеру та обсягу фізичних та душевних страждань позивача, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, зокрема, характеру правовідносин, матеріального стану відповідача, виваженості, розумності і справедливості.

Згідно з ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відтак рішення в частині стягнення моральної шкоди слід змінити.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу розміру матеріальної шкоди, колегія суддів зазначає, що такі є голослівними та необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують понесені витрати на лікування (а.с.17-21).

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.2,376 ч.1 п.1-3,383,384,389-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 березня 2019 року змінити в частині стягнення моральної шкоди, зменшивши таку до 50000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 08.10.2019 року.

Головуючий: Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк