Справа № 456/187/19 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/2409/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, в якому просив суд стягнути зі згаданого відповідача на його користь 45 656 грн. 23 коп. майнової шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач замовив у відповідача, як туроператора, тур за який сплатив 80 000 грн. За умовами договору туроператор зобовязувався організувати тур на чотирьох осіб з м. Львова до м. Енфіда (Туніс) та у зворотньому напрямку у період з 16.06.2018 року по 29.06.2018 року, що включає в себе комплекс туристичних послуг, а саме: організація авіаперевезення, розміщення в готелі, забезпечення харчуванням, трансфер, медичне страхування. На підтвердження бронювання комплексу туристичних послуг відповідачем видано позивачу ваучер № НОМЕР_1 та чартерний пасажирський квиток. Позивач разом з родиною повинен був повернутися з туру 29.06.2018 року, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо вчасного перевезення позивача додому, в результаті чого позивач змушений був винаймати готель за який сплатив 215 євро, що станом на 02.01.2019 року становить 6 815 грн. 50 коп. Вважає, що оскільки позивач залишився у м. Енфіда через вину відповідача, то останній зобов`язаний повернути позивачу кошти сплачені ним за послуги готелю та штрафні санкції у розмірі 45 656 грн. 23 коп. Крім цього, позивач разом з родиною пережив моральні страждання через несвоєчасне повернення додому з туру і вартість моральної шкоди він оцінює у розмірі 10 000 грн. У зв`язку з наведеним, вважає, що його права, як споживача туристичних послуг, були порушеними, а тому просив стягнути з відповідача сплачені грошові кошти з урахуванням трьох відсотків річних, індексу інфляції та пені відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 1-6).

Оскаржуваним заочним рішенням в задоволенні позову відмовлено (а.с. 56-57).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що факт укладення позивачем туристичного договору з відповідачем стверджується ваучером № 6039218, який відповідно до статті 23 Закону України „Про туризм є формою письмового договору на туристичне або екскурсійне обслуговування, а факт оплати позивачем номеру в готелі стверджується долученою до матеріалів справи квитанцією про оплату послуг готелю № 001853 у розмірі 654 туніських динарів, що на дату оплати становило 215 євро, що (в свою чергу) було еквівалентно 6 815 грн. 50 коп.

Апеляційний розгляд справи просить проводити без його та його представника участі (а.с. 61-65).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем долучено до позовної заяви копії 4 (чотирьох) чартерних пасажирських квитків та багажних квитанцій (які, у відповідності до статті 910 ЦК Україним, є формою договору перевезення пасажира та багажу), отриманих ним 18 червня 2018 року (тобто напередодні вильоту у Туніс), згідно яких пасажири за цими квитками вилітають з міста Львова 19 червня 2018 року, а з ОСОБА_2 (Туніс) о 07-45 год. 29 червня 2018 року.

У згаданих квитках виділено застереження: „Увага! Обов`язково уточнюйте розклад за добу до вильоту!.

Як також вбачається з наявної у цих квитках інформації, на пасажирів (як на одну із сторін цих договорів перевезення пасажира та багажу) покладено ряд обов`язків (зокрема прибуття на рейс за 3 години до запланованої відправки літака), у разі порушення яких (а також у випадках, які передбачені у пункті 8 розділу „Умови договору перевезення) їм може бути відмовлено у перевезенні.

У вище згаданих квитках у розділі „Умови договору перевезення зазначено, що перевезення пасажирів та багажу за цим Договором виконується згідно „Умовами договору чартера, „Правилами виконання чартерних рейсів-2001, Правилами повітряних перевезень пасажирів і багажу-2012, „Правила перевізника-2013, „Загальними умовами перевезень пасажирів і багажу-ІАТА та за нормами, що обмежують відповідальність Перевізника вимогами Монреальської конвенції-1999 (пункт 1).

Пунктом 2 згаданих „Умов договору перевезення встановлено, що перевізник зобов`язується вжити всіх залежних від нього заходів, „щоб перевезти пасажира та багаж у розумні строки. Чартерні рейси виконуються перевізником протягом дня зазначеного у договорі чартеру ... Авіакомпанія може без попередження замінити повітряне судно, змінити чи відмінити посадку в пунктах, зазначених у квитку. Розклад може бути змінено без попередження пасажира. Відповідальність щодо інформування пасажира про зміну розкладу (часу перевезення) покладається на фрахтувальника рейсу.

Цими ж „Умовами договору перевезення, які наведені у цих квитках, встановлено, що доведення до відома пасажирів всієї інформації і гарантійних зобов`язань авіакомпанії (продавця, виконавця послуг) повністю покладається на туроператора і ця „інформація надається пасажиру до придбання ним послуги з перевезення (а.с. 11-14).

Як вбачається з вище наведених застережень та „Умов договору перевезення, які наведені у чартерних пасажирських квитках, перевізник за цим договором перевезення залишив за собою право на (зокрема) зміну з розкладу (часу перевезення) «без попередження пасажира» та „у розумні строки ... протягом дня зазначеного у договорі чартеру. А позивач, отримавши згадані квитки та здійснивши 19 червня 2018 року виліт разом з членами своєї сім`ї з міста Львова у Туніс на умовах, які зазначені у цих квитках, погодився на ці умови.

Ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не наведено жодної інформації про те, коли саме позивач з сім`єю повернувся до міста Львова, тобто на скільки саме було перенесено час вильоту літака з Тунісу (за наявності такого перенесення) і про причини такого перенесення вильоту.

Єдиним доказом в обґрунтування твердження про затримку вильоту літака з Тунісу позивачем до позову подано фотокопію ніби-то квитанції про ніби-то оплату ним послуг готелю: на іноземній мові без її перекладу на українську мову (а.с. 15), що унеможливлює визнання цієї фотокопії належним та допустимим доказом по даній справі, який свідчив би про те, що саме позивачем за послуги готелю було сплачено 654 туніських дінарів (і що це становить саме 215 євро) і ці послуги готелю напряму пов`язані з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань по забезпеченню відправки позивача з Тунісу саме 29 червня 2018 року з урахуванням застережень та „Умов договору перевезення, які наведені у чартерних пасажирських квитках і з якими погодився позивач.

В той же час, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції позивачем (апелянтом) були поданими клопотання про розгляд даної справи без його участі лише на підставі наявних у ній даних та доказів.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог і він правомірно відмовив у їх задоволенні за 1) недоведеністю та 2) безпідставністю, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 червня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 07 жовтня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.