Справа № 204/7819/18
Провадження № 2/204/306/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивачки ОСОБА_2

за участю третьої особи ОСОБА_3

за участю представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , як на об`єкт спільної сумісної власності, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 16 березня 1979 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . Від шлюбу вони мають двох повнолітніх доньок. Перебуваючи у шлюбі вони придбали вищевказану квартиру, яка формально була зареєстрована тільки на чоловіка. Спірна квартира була придбана ними за кошти в сумі 40000 доларів США, які вони отримали за Кредитним договором № 4266-009/07Р від 28.08.2007 року, укладеним з АКБ «Правекс-Банк» на строк до 28 серпня 2018 року із щомісячним платежем погашення боргу, в сумі 304 долара США. 28 серпня 2007 року був також укладений Договір іпотеки № 4266-009/07Р між ОСОБА_5 і АКБ «Правекс-Банк» для забезпечення виконання зазначеного кредитного договору, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Вербою В.М. була накладена заборона відчуження цієї квартири до припинення договору іпотеки. Вони з чоловіком достроково сплатили грошові кошти за кредитним договором, а тому 23 вересня 2011 року, у зв`язку з припиненням договору іпотеки, була знята заборона відчуження нерухомого майна, зазначеного в договорі, що підтверджується нотаріальним написом на звороті договору іпотеки. Кредитний договір від 28 серпня 2007 року за № 4266-009/07Р, який був укладений відповідачем за час перебування сторін у шлюбі, вчинявся ним виключно в інтересах сім`ї з метою отримання від фінансової установи грошових коштів, необхідних для сплати вартості придбаної квартири АДРЕСА_1 . На теперішній час позивачка виявила бажання поділити спільне сумісне майно з відповідачем, але між ними не досягнуто домовленості про поділ квартири як об`єкту права спільної сумісної власності, оскільки відповідач не визнає за нею право власності на 1/2 частки спірної квартири, так як вважає її своєю особистою приватною власністю, чим перешкоджає їй у користуванні і володінні її часткою в спільній сумісній власності подружжя. Тому, вона була вимушена звернутися до суду для захисту свого невизнаного права власності на цю квартиру.

Ухвалою суду до участі у дану справу були залучені ОСОБА_6 і ОСОБА_3 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні позивачка і її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник ОСОБА_7 надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі і не заперечувала проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву або пояснень щодо позову не подав.

Третя особа ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивачки і просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. При цьому, вказали, що відповідач має боргові зобов`язання перед ОСОБА_3 , у зв`язку з чим в суді наразі розглядається справа про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Позивачці відомо про розгляд такої справи, вона була присутня на її розгляді, а даний позов поданий за для того, щоб уникнути боргових зобов`язань відповідача перед кредитором і має фіктивний характер. Крім того, на спірну квартиру накладена заборона ухвалою суду.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що 16 березня 1979 року ОСОБА_5 і ОСОБА_1 (до шлюбу Захожай) уклали шлюб у Чебаркульському міському ЗАГС Челябінської області, про що було складено відповідний актовий запис № 116 від 16.03.1979 року, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу Серії НОМЕР_1 , виданим 16.03.1979 року (а.с.16).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року у цивільній справі № 204/9640/18, яке скасоване не було та набрало законної сили 07 травня 2019 року, шлюб між ними був розірваний.

При цьому, судом встановлено, що за час шлюбу подружжям було придбане нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана за договором купівлі-продажу від 28.08.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. і зареєстрованим в реєстрі за № 3468 (а.с.23-24). При цьому, придбана вона на ім`я відповідача.

Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.10.2018 року за № 141556571. Згідно цього ж Витягу, реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є 11157810.

Крім того, судом встановлено, що кошти на придбання вищевказаної квартири були отримані відповідачем на підставі укладеного між ним і Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» Кредитного договору № 4266-009/07Р від 28.08.2007 року. Разом з кредитним договором було укладено Договір іпотеки № 4266-009/07Р від 28.08.2007 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 раніше АДРЕСА_2 ) (а.с.17-22).

В той же час, зобов`язання за Кредитним договором № 4266-009/07Р від 28.08.2007 року виконані в повному обсязі та заборгованість відсутня, що підтверджується написом приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М. на звороті договору іпотеки (а.с.22).

Позивачка звернулася до суду і просила поділити зазначене нерухоме майно між нею та відповідачем, як спільне сумісне майно подружжя, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В судовому засіданні позивачка і її представник наполягали на тому, що даний позов поданий не про поділ майна подружжя, а про визнання права власності, але суд вважає такі твердження неспроможними, оскільки зі змісту позовних вимог, а також правового обґрунтування позовних вимог з посиланнями на відповідні статті чинного Сімейного кодексу України, випливає, що предметом пред`явленого позову є саме поділ спільного сумісного майна подружжя.

Що ж стосується самих позовних вимог, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічні положення має ч. 3 ст. 368 ЦК України, згідно якої - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що квартира АДРЕСА_1 , яка була придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2007 року, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , оскільки була придбана ними під час шлюбу.

Посилання третьої особи ОСОБА_3 на ту обставину, що на спірну квартиру накладена заборона відчуження, ніяким чином не позбавляє права подружжя на розподіл спільного сумісного майна, так само як не позбавляє дружину боржника права власності на належне їй майно, набуте у шлюбі.

Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частина 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як роз`яснив абзац 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими і такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даної справи, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.

Тому, суд вважає можливим провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , як на об`єкт спільної сумісної власності.

Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 1726 грн. 18 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 62, 65, 70, 71 СК України, ст. ст. 358, 367, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , як на об`єкт спільної сумісної власності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1726 грн. 18 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , Зачепилівський район, с. Леб`яжи.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя В.В. Самсонова