ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 645/9227/15-ц

Провадження № 22ц/818/4518/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьова Ангеліна Володимирівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьової Ангеліни Володимирівни на бездіяльність органу державної виконавчої служби, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьова Ангеліна Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьової Ангеліни Володимирівни в особі її представника ОСОБА_4 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2019 року, постановлену суддею Іващенко С.О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьова Ангеліна Володимирівна звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність органу державної виконавчої служби.

У травні 2019 року від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьової А.В. до суду надійшла заява про непідтримання скарги внаслідок її задоволення порушником із одночасною заявою про розподіл судових витрат, в якій з посиланням на отримання скаржницею постанови органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження, з приводу не надсилання якої подавалась скарга, просила присудити на її користь судові витрати у сумі 2000 грн. з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2019 року скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьової А.В. на бездіяльність органу державної виконавчої служби - залишено без розгляду.

Не погодившись частково з зазначеною ухвалою суду, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьова А.В. в особі свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати в частині незадоволення її заяви щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн. та стягнути на її користь судові витрати в сумі 2000 грн. з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що усунення порушення прав скаржниці було здійснено вже після подання скарги та після прийняття її до провадження.

Вважає, що суд безпідставно не задовольнив по суті заяву про розподіл судових витрат та зазначив у мотивувальній частині ухвали про те, що вказана вимога виходить за межі вимог скаржника в даному провадженні, порушивши тим самим, на думку апелянта, вимоги ЦПК.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала суду оскаржується лише в частині судових витрат, тому в іншій частині колегією суддів не переглядається.

Постановляючи ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви представника скаржника щодо стягнення з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області судових витрат, понесених скаржником по оплаті правової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст.142 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією при розгляді скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби, оскільки останній не є учасником процесу, та така вимога виходить за межі вимог скаржника в даному провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ст.15, 133, 137 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьова А.В. звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність органу державної виконавчої служби скористалась правовою допомогою.

10 травня 2019 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьова А.В. подала до суду заяву про не підтримання скарги внаслідок її задоволення порушником із одночасною заявою про розподіл судових витрат, в якій з посиланням на отримання скаржницею постанови органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження, з приводу не надсилання якої подавалась скарга, з посиланням на вимоги ст..ст.2,10,15,142 ЦПК України, просила застосувати аналогію закону та стягнути на її користь з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2019 року скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьової А.В. на бездіяльність органу державної виконавчої служби - залишено без розгляду.

При цьому в тексті ухвали судом першої інстанції зазначено, що виходячи з аналізу правової норми ч.2 ст.142 ЦПК України, дана норма не може бути застосована за аналогією при розгляді скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби, оскільки останній не є учасником процесу, та така вимога виходить за межі вимог скаржника в даному провадженні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

Оскарження дій державного виконавця урегульовано положеннями розділу VII ЦПК України «Судовий контроль над виконанням судових рішень».

Статтею 452 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, ст.. 452 ЦПК України є нормою прямої дії, якою чітко визначено, що в разі задоволення скарги судові витрати покладаються на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця.

Згідно роз`яснень, що надані у 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (стаття 452 ЦПК). Розподіл таких судових витрат здійснюється судом незалежно від того, чи оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, оскільки відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

З урахуванням того, що скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьової А.В. було залишено без розгляду, підстави для стягнення з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області витрат на правову допомогу відсутні.

Що стосується посилань скаржника на положення ч.3 ст.142 ЦПК України, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що дана норма не може бути застосована, оскільки стосується розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, тобто, розгляду справи по суті.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьової Ангеліни Володимирівни в особі її представника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 08 жовтня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

Н.П. Пилипчук