Дата документу 25.09.2019 Справа № 554/6523/19
Провадження № 2-о/554/166/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Алексєєва М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський районний відділ у місті Полтаві Управління Державної міграційної служби України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 18.07.2019 р. звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою, у якій прохав суд встановити факт, що він постійно, безвиїзно, проживав на території України з 19 травня 1977 року по 2019 рік включно.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказував, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтаві. Весь час проживав зі своїми батьками. З 2001 року вони проживають за адресою АДРЕСА_1 . За життя він не отримував паспорту громадянина України. В квітні 2019 року заявник звернувся до Шевченківського районного відділу у місті Полтаві Управління Державної міграційної служби України із відповідною заявою та документами для отримання паспорту громадянина України, однак у видачі було відмовлено у зв`язку з тим, що під час проведення перевірки щодо ідентифікації особи заявника та належності до громадянства України, факт його належності відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України" до громадянства України не був підтверджений.

У судове засідання заявник не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав та прохав задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не надавав.

За таких обставин, враховуючи неявку представника заінтересованої особи, вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Полтава, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1554.

Згідно з довідкою Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 19 Полтавської міської ради Полтавської області» від 29.03.2019 р. № 01-33/164, вбачається, що заявник ОСОБА_1 з 01.09.1984 р. по 03.09.1991 рік навчався у школі № 19 м. Полтава; вибув із школи 03.09.1991 р. (8-А клас) на роботу (наказ № 85 від 03.09.1991 року по школі).

Заявник вказував, що все життя проживав зі своїми батьками; з 2001 року проживав з батьками за адресою АДРЕСА_1 .

Адресою реєстрації батьків заявника, до моменту зняття з реєстрації, значиться АДРЕСА_2 .

Встановлено, що 03.01.2001 року батьку заявника ОСОБА_2 видано ордер на житло № 404 за АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 . В ордері зазначено дозвіл на вселення ОСОБА_3 (дружини), ОСОБА_4 (сина), ОСОБА_1 (сина).

Факт постійного, безвиїзного проживання заявника ОСОБА_1 в Україні з 19 травня 1977 року по 2019 рік включно підтверджений показами допитаного у судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_2 .

Встановлено, що за життя заявник ОСОБА_1 не отримував паспорту громадянина України.

З листа Шевченківського районного відділу у місті Полтаві Управління Державної міграційної служби України від 30.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного відділу у місті Полтаві Управління Державної міграційної служби України із відповідною заявою для отримання паспорту громадянина України. За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 29.05.2019 року було прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви про оформлення та видачу паспорту громадянина України у зв`язку із тим що під час проведення перевірки щодо ідентифікації особи заявника та належності до громадянства України, факт його належності до громадянства України, відповідно до вимог частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», не був підтверджений.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про громадянство України» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України- (далі - ЦПК), суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 р. або станом на 13 листопада 1991 р.; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 р. чи ІНФОРМАЦІЯ_3 1991 р ІНФОРМАЦІЯ_4 ; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Встановлення факту постійного проживання заявника на території України у зазначений заявником період має для нього юридичне значення для отримання ним громадянства України і паспорту громадянина України.

Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що в даному випадку заявник іншим правовим шляхом, окрім звернення до суду про встановлення факту, не може підтвердити юридичний факт, що має для нього юридичне значення, а також доведеність вимог заявника, суд приходить до висновку про задоволення заяви у повному обсязі.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись Законом України «Про громадянство України», ст.ст. 2-5, 10, 76-83, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський районний відділ у місті Полтаві Управління Державної міграційної служби України, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного, безвиїзного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України з 19 травня 1977 року по 2019 рік включно.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Материнко М.О.