Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 607/4700/17

провадження № 61-30151св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2017 року у складі судді Дзюбича В. Л. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Міщія О. Я., Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що їй на праві власності належить квартира на АДРЕСА_1 .

У середині 2009 року на територію України із Республіки Молдова приїхали її дядько ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3 для оформлення посвідки на постійне проживання з метою вільного пересування та проживання на території України. Вони зареєструвались за її адресою. Наприкінці 2009 - початку 2010 років відповідачі покинули територію України та повернулись до Республіки Молдова, зв`язок із ними втратився.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою на АДРЕСА_1 , з підстав, передбачених частини другої статті 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У решті позову відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою мотивоване тим, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті своїх батьків, до складу якої входить частка квартири, тобто до нього перейшло право власності на майно і він має право оформити спадщину у встановленому порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін і надав їм належну правову оцінку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення у частині відмови у позові про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у цій частині.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає, тому ОСОБА_1 змушена сплачувати надмірно нараховані комунальні платежі, чим порушується її право.

Суди безпідставно не взяли до уваги свідчення ОСОБА_4 , яка повідомила про те, що відповідачі з липня 2014 року до листопада 2016 року не з`являлися у квартирі на АДРЕСА_1 .

Висновки судів про те, що ОСОБА_2 прийняв спадщину є безпідставними, оскільки жоден із відповідачів не є власником чи співвласником спірної квартири, їх право власності не зареєстровано.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 серпня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, квартира на АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 - 1/3 частка, ОСОБА_6 - 1/3 частка, ОСОБА_1 - 1/3 частка.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли.

18 травня 2017 року ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 , крім нього, відповідно до статті 1268 ЦК України спадщину прийняла дружина померлого - ОСОБА_5

Відповідно до листа приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н. В. від 31 липня 2017 року № 133/01-16, ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19 листопада 2016 року № 45847272 свідоцтва про право на спадщину ні за законом, ні за заповітом після смерті ОСОБА_5 не видавались, заповіт вона не складала.

Як відомо з акта, складеного 23 вересня 2013 року комісією в складі представників державного підприємства «Комунальник-2» за результатами обстеження квартири АДРЕСА_2 на предмет проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за вищевказаною адресою зареєстровані, але не проживають з 2010 року.

Згідно з листом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 23 грудня 2016 року № 04/18193, громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 отримав дозвіл на імміграцію в Україну та документований посвідкою на постійне проживання в Україні, термін дії - безстроково; громадянка Республіки Молдова ОСОБА_3 отримала дозвіл на імміграцію в Україну та документована посвідкою на постійне проживання в Україні, термін дії - безстроково.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ОСОБА_1 оскаржувала рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні її позову до ОСОБА_2 , тому в іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалось.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою.

Спадщина відкрилася після смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (день її смерті), а після смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (день його смерті).

18 травня 2017 року за заявою ОСОБА_2 , який відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 , відкрито (зареєстровано) спадкову справу № 47771824 у Спадковому реєстрі.

Крім нього, відповідно до статті 1268 ЦК України спадщину прийняла дружина померлого - ОСОБА_5 .

Як відомо з листа приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н. В. від 31 липня 2017 року № 133/01-16, ОСОБА_2 згідно зі статтею 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19 листопада 2016 року № 45847272 свідоцтва про право на спадщину ні за законом, ні за заповітом після смерті ОСОБА_5 не видавались, заповіт вона не складала.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази із спадкових справ, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті своїх батьків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно відмовив у задоволенні позову до ОСОБА_2 , врахувавши, що ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги після смерті батьків, вправі претендувати на оформлення права власності в порядку спадкування за законом на спадкові частки квартир.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частина друга статті 405 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог, врегульовує відносини між власником та членом сім`ї власника житлового приміщення. Законом не передбачено, що власник житлового приміщення може бути визнаний таким, що втратив право користування належним йому житлом.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Та обставина, що ОСОБА_2 повністю не оформив своїх спадкових прав на спірну квартиру, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки відповідач може оформити своє право, зареєструвавши його у встановленому порядку.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач вимушена нести витрати за комунальні послуги за користування спірним житлом не можуть бути підставою для скасування судових рішень. При цьому суди врахували, що ОСОБА_1 вправі вимагати у решти співвласників відшкодування понесених нею витрат на утримання житла.

Суд касаційної інстанції вважає, що висновки судів відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав застосуванню, тому підстав для скасування судових рішень немає.

Доводи касаційної скарги на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко