Справа № 463/1353/19
Провадження № 2/463/956/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Онищака М.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 прозвільнення від сплати аліментів -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, який у встановленому законом порядку уточнив заявою від 08.07.2019р. та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.02.2019р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.12.2017р. з нього стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. На даний час не взмозі оплачувати аліменти, оскільки з жовтня 2015р. уклав шлюб з ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_6 . Крім того, втратив роботу, а його доходи є не постійними та мінливими. Матеріальне становище значно погіршилось і тому в судовому порядку просить ухвалити рішення про звільнення його від сплати аліментів.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 15.03.2019р. відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Крім того, до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4

Відповідач надав відзив на позовну заяву, долучивши докази його направлення учасникам справи. З позовними вимогами не погоджується, оскільки чинним законодавством не передбаченого припинення аліментів. Крім того, позивачу на праві власності належать дві квартири, одна з яких придбана після розлучення, а також три автомобілі, чим спростовуються мотиви позову про погіршення фінансового становища позивача. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповіді на відзив позивач не подав.

В процесі розгляду справи представник позивача заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 02.09.2019р. в задоволенні такого клопотання відмовлено. Цього ж дня ухвалою Личаківського районного суду м. Львова закрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи обсяг зібраних доказів, яких достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заявою до суду справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги заперечує, оскільки вважає такі безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08.12.2017р. з позивача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 850 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку (а.с.4-5).

За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Під час розгляду цивільної справи № 511/219/18 (постанова від 15.09.2019р.) Верховний Суд зазначив, що за своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі суті цієї норми не змінює.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч. 2 цієї статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч зазначеним нормам, позивач не довів, що його матеріальне становище змінилось настільки, що це виправдовуватиме ухвалення рішення про звільнення його від сплати аліментів, тобто позбавлення сина гарантій в забезпеченні мінімально необхідними благами, що потрібні для його розвитку.

На думку суду, лише та обставина, що позивач повторно одружився і від другого шлюбу у нього є дитина не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів, оскільки виникнення у позивача обов`язку утримувати одну дитину не може звільняти його від аналогічного обов`язку утримувати іншу дитину.

Що стосується мотивів про нестабільний дохід позивача, останній не долучив до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження цієї обставини.

Більше того, незважаючи на відсутність доказів про погіршення матеріального становища позивача, відповідач долучила до матеріалів справи інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.45-48), згідно якого у власності позивача наявні квартира і будинок.

Крім того, згідно відповіді Регіонального сервісного центру у Львівській області (а.с.49-50), за позивачем зареєстровано три транспортні засобу, що в сукупності, лише підтверджує висновки суду про те, що матеріальне становище позивача не погіршилось.

Враховуючи наведене, в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 12,81,82,223,263-265,268,273,279 ЦПК України, ст. ст. 150, 180-182, 183, 199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) прозвільнення від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23.09.2019 року.

Суддя: Леньо С. І.