З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" жовтня 2019 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Шепеля К.А.
за участі секретаря судового засідання Яковець К.В.
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - приходить до такого.
ОСОБА_1 (далі позивач) 13 червня 2019 року звернулася до суду з цим позовом і в подальшому, зменшивши свої позовні вимоги, просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с.2-3). На обгрунтування своїх вимог надала відомості про належність їй на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1 , а також про відсутність у ньому як мешканця більше року відповідача.
Позиція відповідача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 11 жовтня 2019 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява поступила до суду 13 червня 2019 року (а.с.2-3).
Ухвалою від 25 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі(а.с.19).
Ухвалою від 15 липня 2019 року позовні вимоги в частині до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено без розгляду (а.с.26).
Ухвалою від 15 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, вирішено здійснити виклик відповідача в судове засідання в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України (а.с.29).
Позивач у судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути у її відсутність (а.с.32).
Ухвала про заочний розгляд справи постановлена судом 11 жовтня 2019 року (а.с.37).

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно з копією свідоцтва про право власності №184 від 30 листопада 2011 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивач є власником будинку АДРЕСА_2 (а.с.7, 8).

Відповідно до довідки квартального комітету "Постройки" №277 від 4 червня 2019 року, відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1 , позивач є власником будинку, однак у ньому не зареєстрована (а.с.9).

Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 29 листопада 2016 року шлюб між сином позивача та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.10).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Предметом позову являється матеріально-правова вимога позивача до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком. Підставою позову є неможливість позивача здійснювати в повній мірі своє право власності на належний їй будинок, а також правові норми Цивільного та Житлового кодексів України, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

Матеріалами справи доведений факт непроживання відповідача більше року в будинку, який на праві приватної власності належить позивачеві, тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Юридична кваліфікація встановлених обставин.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Тому звернення до суду позивача з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом з метою усунення перешкод у користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком є підставним.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення статті 7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Висновки суду.

Враховуючи, що позивач є власником будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідач, в цьому будинку не проживає понад рік, його реєстрація в будинку перешкоджає реалізації права власності позивача, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 2 березня 2016 року №207, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн (а.с.1).

Керуючись статтями 12, 13, 77, 78, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, статтями 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, статтею 72 ЖК України, статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

ОСОБА_4 (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , ід. № НОМЕР_2 , уродженка с. Стодульці Жмеринського району, мешканка АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_4 .

Рішення складено і підписано головуючим суддею 11 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Костянтин Шепель