Справа № 573/1428/19
Номер провадження 2/573/404/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Білопілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Білопільської міської ради Сумської області - про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтовування позову вказала на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підтвердження чого приєднала до позовної заяви копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВ1 № 801339, реєстраційний номер № 4836.

Позивач володіє вище вказаною квартирою і по день подання позовної заяви до суду, на підтвердження даного факту вона приєднала до позову довідку № б/н від 06.08.2019, видану КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Філіал «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця».

Разом із позивачем у вказаній квартирі зареєстровані такі громадяни: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - син власниці будинку, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - племінник власниці будинку, на підтвердження даного факту позивач приєднала до позову копію будинкової книги для прописки громадян та довідку депутата Білопільської міської ради Сумської області, що видана 06 серпня 2019 року.

Позивач вказує, що відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично не проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 2003 року, та у добровільному порядку зніматися з обліку місця реєстрації не бажають. Факт не проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 06.08.2019 року.

Проживає у вказаній квартирі лише позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач зверталася до відповідачів з проханням знятися з реєстрації у її квартирі, але в добровільному порядку відповідачі знятися з реєстрації у її квартирі не бажають.

Відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, реєстрація відповідачів у її квартирі порушує права позивача як власника житла користуватись, володіти та розпоряджатись своєю власністю.

Позивач вказала, що факт відсутності відповідачів за вказаним місцем реєстрації можуть підтвердити свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яких просила викликати до суду.

Звернення позивача до суду з вказаним позовом є однією із форм захисту власником своїх прав.

Вважаючи відповідачів такими, що втратили право користування квартирою внаслідок своєї відсутності без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала доводи своєї позовної заяви та просила її задовольнити, пояснивши, що відповідачі- син та племінник більше десяти років проживають у м.Москва РФ., де створили свої сім`ї та працюють, наміру повертатися в Україну вони не мають. Їхня реєстрація у її квартирі є перепоною для оформлення нею субсидії.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви про те, що вони не заперечують проти задоволення позову, так як самостійно приїхати та знятися з реєстрації у квартирі позивача ОСОБА_1 не мають можливості, проживають в м.Москва.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що мешкає в квартирі АДРЕСА_2 , та є сусідкою ОСОБА_1 Свідку відомо, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , так як її чоловік помер 12 років тому, а син та племінник- відповідачі по справі, не проживають у вказаній квартирі років 10-12, а може і більше, свідок їх не бачила тривалий час.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що мешкає по сусідству з ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_3 , та їй добре відомо, що син позивача - ОСОБА_2 та племінник позивача - ОСОБА_3 , (син сестри позивача), давно, до п`ятнадцяти років, не проживають у квартирі позивача, так як проживають у м.Москва РФ.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.02.2000 року серії АВ1 № 801339, реєстраційний номер № 4836, витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно та довідкою КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Філіал «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» ( а.с. 7-9).

Відповідно до копії будинкової книги по АДРЕСА_4 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 13-15).

Згідно довідки виконавчого комітету Білопільської міської ради від 06 серпня 2019 року вбачається, що разом з позивачем у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані такі громадяни: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - син власниці будинку, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - племінник власниці будинку, - які за місцем реєстрації за вказаною адресою не проживають ( а.с.12).

Відповідно до актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 06 серпня 2019 року, складених сусідами позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та засвідчених підписами депутата Білопільської міської ради ОСОБА_7 та секретаря Білопільської міської ради Кириленко С.В ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживають, особистих речей за місцем їх реєстрації не виявлено ( а.с. 10,11).

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири. З 2003 року відповідачі вказаним житлом не користуються. Відповідачі добровільно покинули квартиру і не проживають у ній з 2003 року, не здійснюють оплату комунальних послуг, не несуть обов`язку по утриманню житла в належному технічному стані.

З`ясовуючи причини відсутності відповідачів понад встановлені строки у спірній квартирі, суд не встановив, що такі є поважними.

Ст.72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідачі протягом тривалого часу не проживають у спірній квартирі, добровільно забрали речі, не несуть витрат, пов`язаних з утриманням житла, не встановлено прояву відповідачами інтересу до вказаного житла понад один рік. А тому реєстрація відповідачів порушує права позивача та створює останній певні незручності як власнику, остання змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Отже, вимога позивача у частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального захисту.

Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов`язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір.

Враховуючи те, що позивачем доведено, що її права порушено внаслідок реєстрації відповідачів в квартирі АДРЕСА_1 , тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258 , 259, 263, 264, 265, 272-273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом зазначеного строку до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: