Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 415/3676/16-ц

провадження № 61-34583св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Луганської області від 11 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Луганської В. М., Карташова О. Ю., Дронської І. О.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 23 березня 2016 року о 10 год. 00 хв. на

вул. Свердлова, 349 у м. Лисичанську сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено легковий автомобіль ОСОБА_1 марки «NISSAN ALMERA TINO», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач вважав винним у завданні шкоди відповідача, який керуючи легковим автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив наїзд на автомобіль ОСОБА_1 Після скоєння ДТП позивач та відповідач добровільно склали повідомлення про ДТП від 23 березня 2016 року в якому за схемою визначено положення транспортних засобів та їх рух. Повідомлення про ДТП підписано його учасниками та на час складання повідомлення відповідач був згодний з тим, що він винний у скоєнні ДТП, але пізніше відмовився від відшкодування шкоди позивачу.

У результаті дій відповідача його легковий автомобіль марки «NISSAN ALMERA TINO» зазнав пошкоджень. Відповідно до висновку № 60 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки шкоди, завданої власнику транспортного засобу від 31 травня 2016 року, розмір завданої шкоди складає 26 047,98 грн.

З урахуванням уточнень ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 26 047,98 грн, моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 31 січня 2017 року

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні постанова про закриття кримінального провадження або постанова про адміністративне правопорушення. У схемі повідомлення про ДТП відсутнє визначення місця зіткнення транспортних засобів, на якій саме смузі руху воно сталося. Позивачем не було надано достатніх і переконливих доказів для визначення протиправних дій відповідача так і для визначення наявності в його діях вини чи її ступеня у ДТП.

При цьому, суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо його неналежності у зв?язку з тим, що цивільна відповідальність відповідача як власника транспортного засобу застрахована, пославшись на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року згідно

з яким страхування цивільно-правової відповідальності заподіювача шкоди не

є підставою для відмови у задоволенні позову до нього.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 11 жовтня 2017 року рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 31 січня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 26 047,98 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 642,78 грн.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що винним у скоєнні ДТП є ОСОБА_2 , тому вимоги позивача про стягнення коштів на відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також протиправними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої визначено

з урахуванням обставин справи, принципів розумності і справедливості.

Аргументи учасників справи

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку при вирішенні спору.

Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі та зупинене виконання рішення апеляційного суду Луганської області від 11 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах

є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 23 березня 2016 року о 10 год. 00 хв. на вул. Свердлова, 349 у м. Лисичанську сталася ДТП за участю автомобіля марки «NISSAN ALMERA TINO», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Сторони склали європротокол (повідомлення про ДТП) у якому зазначили обставини ДТП, проте не зазначили хто винний у його скоєні.

23 березня 2016 року, після скоєння ДТП, сторони були у товаристві з обмеженою відповідальністю «Автосервіс-Лада» щодо ремонту пошкодженого автомобіля позивача, і оплату за проведення ремонту автомобіля позивача гарантував

ОСОБА_2 .

Згідно з висновком експерта від 08 червня 2017 року № 19/113/9-1/91е водій автомобіля марки «ВАЗ-2103» мав технічну можливість запобігти зіткненню діючи відповідно до технічних вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху, для чого не було перешкод технічного характеру і з технічної точки зору дії водія автомобіля марки «ВАЗ-2103» невідповідні технічним вимогам пункту 10.1. Правил дорожнього руху і знаходилися у причинному зв`язку із ДТП.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених

у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі

№ 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі

№ 6-2808цс15, та зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди

у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок щодо наявності

у позивача підстав вимагати відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження його автомобіля.

Разом з тим та враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій не з?ясували: чи застрахована відповідальність відповідача як власника транспортного засобу; чи позивач звертався до страховика за виплатою страхового відшкодування; чи не відшкодована позивачу шкода за рахунок страхової компанії та, у такому випадку, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика; чи страховик відмовився від здійснення страхової виплати та чи є підстави звільнення страховика від обов`язку з виплати страхового відшкодування.

Від встановлення зазначених обставин залежить наявність у справі підстав для покладення обов`язку з відшкодування шкоди на позивача повністю або

в частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції, з огляду на статтю 400 ЦПК України не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені

у судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки судами порушено наведені норми процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалені рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляддо суду першої інстанції.

У зв?язку з цим відсутні підстави для поновлення виконання рішення апеляційного суду Луганської області від 11 жовтня 2017 року, зупинене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 09 листопада 2017 року.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 31 січня 2017 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 11 жовтня 2017 року скасувати.

Передати справу № 415/3676/16-ц на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Краснощоков

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук