Дата документу 23.09.2019 Справа № 554/9176/18
Провадження № 2/554/838/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.

за участю секретаря судового засідання - Алексєєва М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2018 року представник позивача, Харківського національного університету внутрішніх, звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 кошти, понесені позивачем на утримання останнього, а саме за грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, витрати на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 44 069,24 грн. за період з 15.08.2009 р. по 15.06.2013 р., та у розмірі 75 323,65 грн. за період з 01.09.2015 р. по 18.02.2017 р., а всього суму коштів - 119 392,89 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач перебував на публічній службі в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України. З 04.08.2009 року ОСОБА_1 зараховано курсантом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі по тексту - ХНУВС). 15.06.2013 року ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до ГУМВС України в Полтавській області для подальшого проходження служби. 01.09.2015 року ОСОБА_1 зараховано до ХНУВС на денну форму навчання для здобуття освітнього ступеня вищої освіти «магістр». 16.02.2017 року ОСОБА_1 відраховано зі складу магістрів та направлено до ГУНП в Полтавській області для подальшого проходження служби. 26.06.2018 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в ГУНП в Полтавській області. Позивач зазначає, що у зв`язку із звільненням відповідача з органів внутрішніх справ у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, до встановленого трирічного терміну перебування на службі, останній, на підставі п. 2, п. 4, п. 5 Постанови КМУ від 12.04.2017 р. № 261 та контрактом (договором) повинен відшкодувати ХНУВС витрати на утримання останнього, а саме за грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Вимога позивача про добровільну сплату коштів була залишена позивачем без виконання, що і стало підставою звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи.

В межах строку, встановленого судом, 11.12.2018 року від адвоката відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній заперечував проти позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що вимоги позивача про стягнення витрат на утримання, що нараховані до укладення Контракту про здобуття вищої освіти № 55 від 01.09.2016 року не ґрунтуються на вимогах закону та заявлені поза межами строку позовної давності. В рахунок заперечень зазначено, що згідно з укладеним Договором про підготовку фахівця від 30.08.09 року (п. 2.3.6), відповідальність у вигляді відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням, настає вразі звільнення з наступних підстав (п. 3 Договору): 1) при достроковому розірванні Договору у зв`язку із небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни 2) відмова від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання. Вказані умови Договору узгоджувались із п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утримання у вищих навчальних закладах МВС, затвердженого постановою КМУ від 01.03.2007 р. № 313, що діяв на момент укладення Контракту. Відповідач не був звільнений за вказаних підстав, підстава звільнення відповідача є іншою, а саме у зв`язку із ліквідацією міліції, а тому він не зобов`язаний відшкодовувати витрати на утримання. Також, відповідачем зазначено, що зміни у Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утримання у вищих навчальних закладах МВС щодо підстав відшкодування шкоди на утримання у разі звільнення із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу набули чинності 15.02.2012 року, тобто вже після того, як між сторонами був укладений Договір про підготовку фахівця від 30.08.09 року. У Договір про підготовку фахівця від 30.08.09 року сторонами договору зміни у відповідності до змін законодавства не вносились у порядку, передбаченому п. 7.1 Договору, тобто шляхом укладення Додаткових угод. А тому, на думку сторони відповідача, у відповідача не виникло обов`язку відшкодовувати витрати на його утримання за період навчання з 15.08.2009 р. по 15.06.2013 р. Таким чином, стороною відповідача зазначено, що ОСОБА_1 виконав умови Договору про підготовку фахівця від 30.08.09 року, а саме після закінчення навчання прибув до місця призначення та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою, однак був звільнений у зв`язку із ліквідацією міліції, що не залежало від волі останнього; а також Умови укладеного між сторонами Договору про підготовку фахівця від 30.08.09 року (п. 2.3.6) не передбачали обов`язку відшкодування витрат на утримання у випадку звільнення відповідача зі служби за дисциплінарне стягнення. Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 витрат на утримання за період з 01.09.2015 р. по 18.02.2017 р., тобто після укладення між сторонами Контракту № 55 від 01.06.2016 року про здобуття освіти у вищому навчальному закладі, відповідач також заперечував, з підстав того, що наведені позивачем розрахунки витрат на утримання не є належними доказами фактичних витрат, не є бухгалтерськими документами; не узгоджені з відповідачем та не підписані останнім; не відображають періоди нарахування (із зазначенням перебування відповідача у відпустках та на стажуванні). При цьому, наказ ГУНП в Полтавській області від 25.06.2018 р. № 1055 про звільнення відповідача ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни скасований рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року (справа № 1640/2410/18), що набрало законної сили, та зобов`язано ГУНП в Полтавській області розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з лав Національної поліції за власним бажанням.

Інших письмових заяв по суті справи, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, до суду від сторін не надходило.

Представник позивача 20.09.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, адвокат відповідача у судове засідання 23.09.2019 року не з`явились, будучи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи, неявка яких не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі письмових матеріалів справи з у рахуванням відзиву на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 05.08.2009 року № 323 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 04.08.2009 року та присвоєно звання, «рядовий міліції».

30.08.2009 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ (Виконавець), з одного боку, Головним управлінням МВС України (Управління), з другого боку, та гр. ОСОБА_1 (Особа), з третього боку було укладено тристоронній Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, строком до 31.12.2016 року.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 31.08.2010 року № 375 о/с відповідача переведено на наступний курс.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 30.08.2011 року №450 о/с відповідача переведено на наступний курс.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 31.08.2012 року №424 о/с відповідача переведено на наступний курс.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 15.06.2013 року № 133 о/с випускників 4-го курсу факультету з підготовки слідчих за спеціальністю «правознавство», в тому числі, відповідача ОСОБА_1 , з 15.06.2013 року відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Полтавській області для подальшого проходження служби.

Відповідно до вказаного наказу сума витрат на утримання ОСОБА_1 складає 44 069,24 грн.

Позивач прохав вказану суму стягнути з відповідача, як витрати на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, витрати на оплату житлово-комунальних послуг за період з 15.08.2009 р. по 15.06.2013 р. на підставі того, що ОСОБА_1

На підтвердження понесених витрат у розмірі 44 069,24 грн. надано довідку-розрахунок (а.с.20), відповідно до якої до складу вказаної суми входять витрати на: грошове забезпечення - 11920,56 грн., продовольче забезпечення (по 20.05.2013 р.) - 17540,16 грн., речове забезпечення - 3067,64 грн., оплата житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 11540,88 грн.

Як на підставу стягнення коштів на утримання позивач посилається на ч. 7 ст. 8 Закону України «Про міліцію», чинний на час укладення між сторонами Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 30.08.2009 р., відповідно положень якого курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.3.5 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 30.08.2009 р. на ОСОБА_1 покладено обов`язок після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Згідно з п. 2.3.6 вказаного Договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Підстави відшкодування фактичних витрат на утримання (п. 3 Договору):

1)Дострокове розірвання договору у зв`язку із небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни.

2)Відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років.

Зазначені підстави відшкодування фактичних витрат на утримання узгоджувались з п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженим постановою КМУ від 01.03.07 р. № 313, що діяв на момент укладення між сторонами Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 30.08.2009 р.

Судом встановлено, що будь-які зміни у Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 30.08.2009 р., у порядку п. 7.1, шляхом укладення додаткових угод, не вносились.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 15.06.2013 року № 133 о/с випускників 4-го курсу факультету з підготовки слідчих за спеціальністю «правознавство», в тому числі, відповідача ОСОБА_1 , з 15.06.2013 року відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Полтавській області для подальшого проходження служби.

Тобто, підстава звільнення ОСОБА_1 була іншою, ніж ті, за якими згідно з п. 3 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 30.08.2009 р. настають правові наслідки у вигляді відшкодування фактичних витрат на утримання.

За таких обставин, у ОСОБА_1 не виникло обов`язку з відшкодування витрат на утримання в порядку, передбаченому п. 2.3.6 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 30.08.2009 р.

У подальшому, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 24.07.2015 р. ОСОБА_1 було зараховано до складу слухачів денної форми навчання для здобуття ступеня вищої освіти «магістр» з 01.09.2015 року.

01.09.2016 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ (Виконавець), з одного боку, ГУНП України в Полтавській області (Замовник), з другого боку, та гр. ОСОБА_1 (Особа), з третього боку, було укладено тристоронній Контракт (договір) № 55 про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання здобувача вищої освіти освітнього ступеня магістр за спеціальністю «правознавство», строком на 3 роки з дати призначення Особи на посаду Замовником.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 16.02.2017 року № 41 о/с ОСОБА_1 відраховано зі складу магістрів та направлено до ГУНП в Полтавській області для подальшого проходження служби.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 25.06.2018 № 1055 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, п. 1, п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, Присяги працівника поліції, доручення керівництва ГУНП від 06.04.218 №30, що виразилось у невиході на службу без поважних причин з 04.06.2018 по даний час, до слідчого слідчого відділу Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Вказаний наказ реалізований шляхом прийняття ГУНП в Полтавській області наказу від 26.06.2018 №317 о/с "По особовому складу", яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . слідчого слідчого відділу Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області звільнено зі служби в поліції з 26.06.2018 р. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно з довідкою-розрахунком (а.с. 21) витрати на утримання ОСОБА_1 за період з 01.09.2015 р. по 18.02.2017 р. становлять 75323,65 грн., до яких входять витрати на: грошове забезпечення - 64950,84 грн., продовольче забезпечення - 0,00 грн., речове забезпечення - 3850,76 грн., оплата житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 6 522,05 грн. Відповідно до п. 2.3.6 Контракту № 55 від 01.09.2016 р. на ОСОБА_1 покладено обов`язок у разі дострокового розірвання Контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими п. 3 цього Договору, у місячний термін відшкодувати ВНЗ витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженою Довідкою-розрахунком

Підстави відшкодування витрат на утримання (п. 3 Контракту):

3)Дострокове розірвання Контракту з будь-яких підстав крім підстав, передбачених п. 5 Контракту (відрахування та звільнення через хворобу, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

4)Звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу з будь-яких підстав, крім підстав, передбачених п. 5 Контракту (відрахування та звільнення через хворобу, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Не погоджуючись із підставою звільнення, ОСОБА_1 , було оскаржено вказаний наказ ГУНП в Полтавській області про звільнення до Полтавського окружного адміністративного суду.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 р. №1640/2410/18, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 р., визнано протиправним та скасовано наказ Головного Управління Національної поліції в Полтавській області від 25.06.2018 №1055 «Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення зі служби в поліції слідчого слідчого відділу Полтавського відділу поліції ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1; зобов`язано Головне Управління Національної поліції в Полтавській області розглянути рапорт слідчого слідчого відділу Полтавського відділу поліції ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 від 17 травня 2018 року про звільнення з лав Національної поліції за власним бажанням, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 скасований судовим рішенням, що набрало законної сили.

Підстава звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням, за наявності факту не відпрацювання на службі в органах поліції протягом трьох років після закінчення навчання, не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати витрати на його утримання, відповідно до умов п. 2.3.6 та п. 3 Контракту, оскільки передбачена відповідальність у разі звільнення з будь-яких підстав, окрім відрахування та звільнення через хворобу, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання в порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що встановлено ст. 610 ЦК України.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено порушенням відповідачем свого обов`язку, передбаченого п. 2.3.5 Контракту, щодо відпрацювання не менше трьох років після закінчення навчання.

Щодо оцінки доказів, наданих стороною позивача на підтвердження понесених витрат на утримання ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про їх законність та достатність.

Так, витрати на утримання у вищому навчальному закладі за період з 01.09.2015 року по 18.02.2017 р. у розмірі 75323,65 грн. підтверджуються довідкою розрахунком (а.с. 21), з якою ознайомлений ОСОБА_1 під особистий підпис 15.02.2017 р.; довідкою про грошове забезпечення за 2015-2017 р. (а.с. 23); довідкою-розрахунком № 95 про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення з 2015-2017 р. (а.с. 27), розрахунком комунальних послуг за 2015-2016 навчальний рік (а.с. 30); розрахунком комунальних послуг за 2016-2017 навчальний рік (а.с. 30 зворотна сторона).

Посилання адвоката відповідача про неналежність розрахунків з підстави того, що такі розрахунки не узгоджені з ОСОБА_1 не спростовують їх законність, оскільки вимогами закону та договору не передбачено такий порядок затвердження розрахунків.

Разом із тим, стороною відповідача не спростовано розрахунків позивача належними доказами, в тому числі і в частині, що такі розрахунки включали періоди перебування ОСОБА_1 у відпустках чи на стажуванні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо застосування строку позовної давності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У відзиві стороною відповідача заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальний строк позовної давності, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, становить - три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

ОСОБА_1 звільнений з лав Національної поліції з 26.06.2018 р.

З цієї дати починається обчислення строку позовної давності щодо стягнення витрат на утримання у вищому навчальному закладі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 12.11.2018 року, тобто в межах передбаченого законом трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню сума витрат на утримання у вищому навчальному закладі за період з 01.09.2015 по 18.02.2017 р. у розмірі 75 323,65 грн.

Щодо стягнення судового збору, суд виходить за наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати розраховані судом наступним чином.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Ціна позову - 119 392,89 грн.

Сума задоволених позовних вимог - 75 323,65 грн.

Розрахунок судового збору:

75 323,65 грн. : 119 392,89 грн. =0.63

(1762,00 грн. х 0,63) :100% = 1 110,06 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина судового збору, пропорційна задоволеним позовним вимогам, у розмірі 1 110,06 грн.

Керуючись ст. ст. 10-11, 76-83, 95, 258-259, 263-265 ЦПК України, 251, 256, 267, 526, 610-611 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати на утримання у вищому навчальному закладі за період з 01.09.2015 року по 18.02.2017 р. у розмірі 75 323,65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ судовий збір у розмірі 1 110,06 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Сторони у справі:

Позивач - Харківський національний університет внутрішніх справ (, адреса м.Харків, пр-т Льва Ландау, 27).

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Октябрським РВ ПМ ГУМВС України в Полтавській області 28.10.2008 р., адреса - АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Материнко М.О.