КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги без розгляду

17 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мережко М.В., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року.

Апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного провадження з таких підстав.

Законом України № 2147-VIIІ, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, було внесено зміни до ЦПК України, зокрема, статтею 355 передбачено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

При цьому, відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційної скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

За правилами ч. 1 ст. 296 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 2147-VIIІ), апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Конституційний Суд України у рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 визначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини) ( v005p710-05 ).

Застосування підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, не обмежує право особи на апеляційне оскарження, та не суперечить висновкам Європейського суду з прав людини, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Підпункт 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України прийнятий Законом України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року разом із нормою ст.355 ЦПК України, і кожна особа мала можливість ознайомитися з вказаними положеннями, чим законодавцем дотриманий принцип правової визначеності.

Підпункт 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України викладений чітко, зрозуміло та не двозначно, що не дає можливості для різного його тлумачення і є обов`язковим для виконання не тільки судами, а й учасниками справи.

Подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду до початку роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а відтак, і відсутність можливості ознайомитися з матеріалами справи та судовим рішенням, позбавляє можливості апеляційний суд дотримуватися процесуальних строків, визначених ЦПК України. Витребувати матеріали справи суд може лише зазначивши про це в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Іншого порядку витребування матеріалів справи діючим процесуальним законом не передбачено.

При цьому, повернення апеляційної скарги без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися із апеляційною скаргою до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, у тому порядку, який встановлений Законом.

Також, скаржник має право порушувати питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, подавши відповідну заяву.

З огляду на викладене, оскільки скаржник, подаючи апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, порушив встановлений Перехідними положеннями ЦПК України, у редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, порядок подання апеляційної скарги, вона підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року повернути без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала скаргу, разом з оригіналом апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами, роз`яснивши її право на звернення з апеляційною скаргою через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду М.В. Мережко