Справа № 463/816/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/768/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Арутюнової Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 22 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 (в подальшому «спірна квартира») шляхом вселення ОСОБА_1 у цю квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилась спадщина на 1/2 частку спірної квартири. Спадкоємцями померлого є сторони у справі. 14 грудня 2017 року позивачка оформила право власності на 1/4 частку у спірній квартирі, однак позбавлена можливості користуватись та розпоряджатись своїм майном, оскільки відповідачка чинить перешкоди. Як на підставу задоволення вимог посилається на положення ст. 55 Конституції України, ст.ст. 16, 17, 319, 321, 356, 358, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України (а.с. 2-3, 20-22).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Ухвалено усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 у дану квартиру.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 123-125).

Дане рішення оскаржила відповідачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що вона не чинить перешкод ОСОБА_1 у володінні належній їй на праві власності 1/4 частиною спірної квартири, позовні вимоги якої вважає безпідставними, а підстави позову надуманими, оскільки між ними давно існують неприязні відносини, які пов`язані з розлученням батьків позивачки та неналежним відношенням останньої до свого батька та покійного чоловіка відповідачки/апелянта.

Стверджує, що у неї з позивачкою є домовленість про продаж спірної квартири, що вирішити в короткий строк неможливо.

Покликається на те, що не може погодитись з доступом сторонніх осіб у спірну квартиру, яка є місцем її проживання (а.с. 128-130).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а за змістом частини 3 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи суд розглядає справу за відсутності такого учасника незалежно від причин його неявки на підставі наявних у справі даних та доказів.

На клопотання апелянта (а.с. 150, 159) апеляційний розгляд справи двічі відкладався.

Будучи належним чином повідомленою про апеляційний розгляд справи 07.10.2019 року, апелянт 04.10.2019 року втретє подала до суду заяву про відкладення апеляційного розгляду справи (а.с. 173).

Сторона позивача категорично заперечила проти чергового відкладення апеляційного розгляду справи, вважаючи це умисним затягуванням її розгляду.

З урахуванням вище наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта (відповідачки) на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони позивачки та її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1) і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (пункт 1 ч.2).

Визнання права спосіб захисту, який застосовується у випадках спору між суб`єктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між ними і, відповідно, наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обов`язку і такий спосіб захисту здійснюється на підставі пред`явлення позову про визнання, який може поєднувати не тільки правову вимогу визначення наявності чи відсутності правовідносин, а й на присудження на підставі наявності чи відсутності права або обов`язку.

Як стверджується матеріалами справи та визнається самою відповідачкою (апелянтом), позивачці на праві власності належить 1/4 частка у спірній квартирі, а відтак вона є співвласником цієї квартири, а тому має право (зокрема) володіти і користується нею (стаття 319 ЦК України) незалежно від наявності у неї на праві власності іншого майна (в тому числі і квартир).

За вище наведених обставин позивачка вправі була звернутися до суду з позовом про усунення їй перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом вселення її у цю квартиру.

В той же час, відповідачкою (апелянтом) не було запропоновано іншого варіанту вирішення цього спору між співвласниками спірної квартири, а відтак у суду були відсутніми правові підстави для відмови у позові.

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які обставини чи докази, які мають значення для справи, встановлені чи досліджені або оцінені неповно чи неправильно); які нові обставини чи докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 22 січня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.