П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Крамаренко Т.В., Самчишиної Н.В., із секретарем судового засідання Цуркан І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2019 року, ухвалену в приміщенні того ж суду у складі судді Черенкової Н.П. по справі № 490/7171/19, провадження № 22-ц/812/1701/19, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому зазначала, що на підставі виконавчого напису № 9659 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ Швець Р.О. від 22.07.2017 року про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 24304,93 грн. Новоодеським відділом ДВС ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження, в ході виконання якого було звернуто стягнення на її заробітну плату і за період з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року з її заробітної плати було стягнуто 1 125 грн. В подальшому рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10.10.2018 року вказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин просила стягнути з відповідача необґрунтовано отримані кошти в сумі 1125,00 грн. (а.с. 1-2).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2019 року позовна заява визнана неподаною та повернута позивачці (а.с. 8).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у встановлений судом строк заявник не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 15.08.2019 року про залишення заяви без руху, у зв`язку з чим позовна заява визнається неподаною та повертається позивачеві на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивачка просить ухвалу суду скасувати і направити справу до суду для продовження розгляду та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Посилається на те, що подана позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, судовий збір нею сплачений.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає наведеним вимогам.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина перша статті 175 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 4, 10 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин першої - третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Наведені норми ЦПК регулюють питання форми і змісту позовної заяви, права й обов`язки учасників цього етапу судового провадження, визначають повноваження суду, встановлюють види судових рішень, підстави та умови їх постановлення. Призначення цього етапу полягає в забезпеченні своєчасного й оперативного розгляду звернення особи до суду з метою захисту порушених її прав, свобод чи інтересів. На ньому вирішуються питання, пов`язані з можливістю відкриття судового провадження та організацією його здійснення. При цьому на зазначеному рівні не вирішуються питання, які стосуються змісту (суті) позову.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів в сумі 1125,00 грн., які стягнуто з неї за виконавчим написом нотаріуса, визнаним в подальшому за рішенням суду таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд зазначив, що її зміст не відповідає вимогам пунктів 4, 10 частини третьої статті 175 ЦПК України, частині четвертій статті 177 ЦПК України, а саме: не додані документи, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 768,40 грн. В ухвалі суд запропонував позивачці уточнити позовні вимоги, вказавши підстави стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн.; уточнити позовні вимоги, вказавши підстави повернення коштів за кредитним договором, даних щодо погашення якого позивачем не надано; залучити до участі у справі всіх заінтересованих осіб та визначити їх правове положення; зазначити, чи не може бути вирішено питання про поворот виконання рішення відповідно до ч.9 ст. 444 ЦПК України (а.с. 4).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 15 серпня 2019 року про залишення позовної заяви без руху отримана ОСОБА_1 02 вересня 2019 року (а.с. 6).

Виконуючи ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, позивачка 03 вересня 2019 року надала квитанцію про сплату судового збору в сумі 768,40 грн., та заяву, в якій висловила незгоду з ухвалою суду щодо зазначених в ній інших недоліків, а саме: щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. зазначила, що такі вимоги не заявлялись; вимоги про повернення коштів за кредитним договором також не заявлялись; в позовній заяві до участі в справі залучено всіх заінтересованих осіб та визначено їх правове становище; подання заяви про поворот виконання рішення є правом, а не обов`язком сторони (а.с. 7).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 як неподану, суд першої інстанції зазначив, що заявник отримав копію ухвали суду від 15 серпня 2019 року, однак у наданий судом строк недоліки позовної заяви усунув не у повному обсязі та не надав позов у новій редакції. Проте, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно зробив висновки про невідповідність позовної заяви вимогам п.п. 4, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки зміст позовних вимог, спосіб захисту в ній викладено відповідно до наведених норм права. Позивач в заяві зазначив, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. В заяві зазначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; зазначені підстави повернення коштів; залучені особи, яких позивач вважав за необхідне залучити. Виходячи зі змісту ст. 175 ЦПК України в позовній заяві не передбачено зазначення питання про поворот виконання рішення.

Отже висновки суду першої інстанції не вказують на недоліки позовної заяви, а містять судження, що стосуються суті позовних вимог, які тягнуть постановлення інших за значенням судових рішень.

Поєднання в одному судовому рішенні різних за змістом правових висновків, а також використання в ньому формулювань, які, якщо зважити на юридичну природу оскарженої ухвали і можливе виконання її умов, за перспективи судового розгляду можуть стати підставами для твердження про небезсторонність суду, є порушенням вимог процесуального закону, за яких ухвала не може залишатися в силі, а підлягає скасуванню з направленням позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суду слід звернути увагу на те, чи відповідає позовна заява вимогам п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, оскільки в ній не зазначено місце проживання позивачки, а також щодо дотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 вересня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Т.В. Крамаренко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2019 року