Провадження № 2/742/864/19
Єдиний унікальний № 742/1894/19
02 жовтня 2019 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики від 24.03.2015 в розмірі 117509,13 грн. та судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 1175,09 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 24.03.2015 вона передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 80 000,00 грн., які останній зобов`язувався повернути до 01.06.2016, проте до цього часу свої зобов`язання не виконав.
У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. ОСОБА_1 пояснила що передавала відповідачу кошти які він зобов`язувався повернути до червня 2016 року, проте кошти в зазначений термін не повернув та взагалі почав уникати зустрічі з нею.
Відповідач у судове засідання 02.10.2019 не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, а також не подав відзив щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що до них з дружиною (позивачем по справі) звернувся ОСОБА_2 з проханням позичити кошти, так як гроші були дружинині, вона дала останньому під розписку зазначену в позові суму, яку відповідач зобов`язувався повернути до 01.06.2016, проте до цього часу кошти так і не повернув.
Вислухавши пояснення сторони позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
В силу ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ч.2 ст.1047 ЦК України.
Згідно вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За таких обставин, коли відповідач у порушення договору позики не повернув позикодавцеві, ОСОБА_1 суму позики, тобто порушив своє зобовязання, тому вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а значить позов підлягає задоволенню.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1175,09 грн., який документально підтверджений квитанцією.
Крім того, у відповідності зі ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги № 77 від 23.05.2019, додаткову угоду до договору, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги, наданої стороні адвокатом, та квитанцію від 27.05.2019 про сплату 3000,00 грн. на підставі договору (а.с.10-15).
Враховуючи, вище викладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені нею на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533, 1046-1049 Цивільного кодексу України, Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , суму боргу за договором позики від 24 березня 2015 року в розмірі - 117509,13 грн., судові витрати по справі в розмрі 1175,09 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі - 3000,00 грн., а всього - 121684 (сто двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 22 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленим цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.Ільченко