Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа 660/235/16-ц

провадження № 61-18133св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Нововоронцовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, Великоолександрівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, ОСОБА_5

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області у складі судді Гончаренка О. В., від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М., від 04 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Нововоронцовського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - Нововоранцовський РВДВС ГТУЮ у Херсонській області), Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - Великоолександрівський РВДВС ГТУЮ у Херсонській області), Державного підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України (далі - ДП «СЕТАМ» МЮУ), ОСОБА_5 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя та його поділ шляхом визнання права власності на його частку, визнання незаконними та скасування рішень органів державної виконавчої служби про арешт майна, про передачу майна у власність стягувачів, про визнання недійсними електронних торгів та акту проведення електронних торгів.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що у період часу з 02 березня 1988 року по 29 лютого 2008 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . За спільні кошти вони придбали техніку та обладнання, а саме: фасувальну машину, жарочну машину, охолоджувач насіння, петкуси Fortschritt K-531 Gigant в кількості 3 штук, очищувач вороха ОВС-25, а також нерухоме майно - нежитлові виробничо-складські приміщення загальною площею 422,9 кв. м, розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Після розлучення ОСОБА_2 користувалася вказаним майном, питання про його поділ не виникало. Вказував, що на початку березня 2016 року йому стало відомо про накладення арешту на вказане майно, як майно, що належить боржнику ОСОБА_2 Остаточно уточнивши свої позовні вимоги просив суд:

визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будівельні матеріали, які використані для будівництва нежитлових виробничо-складських приміщень загальною площею 422,9 кв. м, розташовані по АДРЕСА_1 , а саме:

камінь пиляний «черепашник» кількістю 3000 шт. вартістю по 20 грн на суму 60 000 грн,

конструкції металеві для навісу (6 опор, 6 балок, 5 перемичок, 7 відкосів) вартістю на суму 40 000 грн,

шифер 8-ми хвилевий 262 шт. вартістю по 100 грн на суму 26 200 грн,

шифер 8-ми хвилевий (бувший у використанні) 61 шт. вартістю по 60 грн на суму 3 660 грн,

шифер 6-ми хвилевий (бувший у використанні) 70 шт. вартістю по 50 грн на суму 3 500 грн,

профнастил металевий розміром 4 м на 1,2 м кількістю 34 шт. вартістю по 400 грн на суму 13 600 грн,

пиломатеріали (балки, брус, дошка) загальною кількістю 20 куб. м вартістю 2700 грн/куб. м на суму 54 000 грн,

стовпи дерев`яні кількістю 11 шт. вартістю по 300 грн на суму 3 300 грн,

плити дорожні залізобетонні розміром 3,45 м на 1,95 м кількістю 18 шт. вартістю по 750 грн на суму 13 500 грн,

плити дорожні залізобетонні розміром 1,8 м на 0,6 м кількістю 90 шт. вартістю по 150 грн на суму 13 500 грн,

ворота металеві 4 шт. розміром 3,2 м на 3,1 м, 3,0 м на 3,2 м, 2,9 м на 2,4 м, 5,0 м на 4,0 м загальною вартістю відповідно 5 000 грн, 5 000 грн, 5 000 грн, 10 000 грн на суму 25 000 грн,

труби металеві діаметром 200 мм довжиною 4,0 м кількістю 2 шт. вартістю 400 грн за 1 м на суму 3 200 грн,

плити огорожі залізобетонні канальні розміром 6 м на 1,5 м кількістю 23 шт. вартістю по 1 000 грн на суму 23 000 грн,

труби огорожі металеві діаметром 100 мм довжиною 2,5 м кількістю 26 шт. вартістю 100 грн за 1 м на суму 6 500 грн,

ворота огорожі металеві розміром 5,20 м на 2,0 м кількістю 2 шт. вартістю по 4 000 грн на суму 8 000 грн,

а всього на загальну суму 296 960 грн;

поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, які використані для будівництва нежитлових виробничо-складських приміщень загальною площею 422,9 кв. м, розташованих по АДРЕСА_1 ;

визнати недійсними електронні торги, проведені 10-12 червня 2016 року ДП «СЕТАМ» МЮУ з продажу нежитлових виробничо-складських приміщень загальною площею 422,9 кв. м, розташованих за адресою АДРЕСА_1 та визнати недійсним протокол № 165091 проведення ДП «СЕТАМ» МЮУ електронних торгів від 12 червня 2016 року та акт про проведені електронні торги від 01 червня 2016 року щодо продажу нежитлових виробничо-складських приміщень загальною площею 422,9 кв. м, розташованих за адресою АДРЕСА_1 ;

вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивач не надав доказів, що підтверджували б придбання вказаних будівельних матеріалів за період перебування у шлюбі за спільні кошти, а також доказів щодо кількості, джерела та часу їх придбання.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивоване тим, що позивач не надав доказів, що підтверджували б придбання будівельних матеріалів та техніку і обладнання за період перебування у шлюбі за спільні кошти, а також доказів щодо кількості, джерел та часу їх придбання. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що будівельні матеріали дійсно придбані сторонами в період шлюбу за спільні кошти, перебувають у відповідача і є наявним на час припинення шлюбних відносин між сторонами. Судова колегія вважала вірним висновок суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання комплексу нежитлових виробничо-складських приміщень спільним майном подружжя, визнання недійсними протоколу електронних торгів від 12 червня 2016 року, акту про проведені електронні торги від 01 червня 2016 року та проведених 10-12 червня 2016 року електронних торгів, з урахуванням того, що майно не є спільним майном подружжя, а отже реалізацією цього майна права ОСОБА_1 не порушені.

Також колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції про те, що техніка та обладнання не можуть визнаватися спільним майном подружжя, оскільки акти опису й арешту зазначеного майна боржником не оскаржувались та будь-яких повідомлень від боржника ОСОБА_2 про те, що арештоване майно належить іншим особам, зокрема, позивачу - не надходило.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано справу із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди не надали оцінку зібраним доказам, унаслідок чого ухвалили несправедливі рішення.

Посилаючись на визнання позову ОСОБА_2 , вказував на доведеність того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя. Вказував, що державний виконавець, при вирішенні питання про звернення стягнення на арештоване майно, не з`ясував питання належності цього майна іншим особам, чим допустив порушення його прав як власника половини спірного майна. Вказував, що нежитлові приміщення, які були побудовані за період шлюбу його з ОСОБА_2 та є самовільним будівництвом, незаконно передані у власність як об`єкти нерухомого майна органами виконавчої служби для реалізації на електронних торгах. На цій підставі проведені 10-12 травня 2016 року електронні торги слід визнати недійсними.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2017 року від ОСОБА_5 надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якій він просив відхилити касаційну скаргу, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У період часу з 02 березня 1988 року по 29 лютого 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

Згідно з твердженнями позивача будівельні матеріали, використанні для будівництва нежитлових виробничо-складських приміщень загальною площею 422,6 кв. м, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , а саме: камінь пиляний «черепашник» кількістю 3000 шт. вартістю по 20 грн на суму 60 000 грн, конструкції металеві для навісу (6 опор, 6 балок, 5 перемичок, 7 відкосів) вартістю на суму 40 000 грн, шифер 8-ми хвилевий 262 шт. вартістю по 100 грн на суму 26 200 грн, шифер 8-ми хвилевий (бувший у використанні) 61 шт. вартістю по 60 грн на суму 3 660 грн, шифер 6-ми хвилевий (бувший у використанні) 70 шт. вартістю по 50 грн на суму 3 500 грн, профнастил металевий розміром 4 м на 1,2 м кількістю 34 шт. вартістю по 400 грн на суму 13 600 грн, пиломатеріали (балки, брус, дошка) загальною кількістю 20 куб. м вартістю 2700 грн./куб. м на суму 54 000 грн, стовпи дерев`яні кількістю 11 шт. вартістю по 300 грн на суму 3 300 грн, плити дорожні залізобетонні розміром 3,45 м на 1,95 м кількістю 18 шт. вартістю по 750 грн на суму 13 500 грн, плити дорожні залізобетонні розміром 1,8 м на 0,6 м кількістю 90 шт. вартістю по 150 грн на суму 13 500 грн, ворота металеві 4 шт. розміром 3,2 м на 3,1 м, 3,0 м на 3,2 м, 2,9 м на 2,4 м, 5,0 м на 4,0 м загальною вартістю відповідно 5 000 грн, 5 000 грн, 5 000 грн, 10 000 грн на суму 25 000 грн, труби металеві діаметром 200 мм довжиною 4,0 м кількістю 2 шт. вартістю 400 грн за 1 м на суму 3 200 грн, плити огорожі залізобетонні канальні розміром 6 м на 1,5 м кількістю 23 шт. вартістю по 1000 грн на суму 23 000 грн; труби огорожі металеві діаметром 100 мм довжиною 2,5 м кількістю 26 шт. вартістю 100 грн за 1 м на суму 6 500 грн; ворота огорожі металеві розміром 5,20 м на 2,0 м кількістю 2 шт. вартістю по 4 000 грн на суму 8 000 грн; а всього на загальну суму 296 960 грн, належать на праві спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з інформаційною довідкою, сформованою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13 червня 2016 року, відомості про речові права на нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до копії договору оренди землі від 16 лютого 2014 року № 17, ОСОБА_2 прийняла у користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташована господарська будівля - склад.

Згідно з копією рішення Виконавчого комітету Дудчанської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області від 25 квітня 2007 року № 29 власником будівлі ангару за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .

21 жовтня 2015 року державним виконавцем ВДВС Великоолександрівського РУЮ складено акт опису й арешту майна, а саме: комплексу нежитлових виробничо-складських приміщень загальною площею 422,9 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які передано на зберігання ОСОБА_2

12 травня 2016 року вказане спірне майно реалізовано на електронних торгах ДП «СЕТАМ» МЮУ, про що складено протокол № 165091.

З ухвали Новоронцовського районного суду Херсонської області від 29 червня 2016 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28 листопада 2016 року, в справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання незаконними дій (бездіяльності) посадових осіб Великоолександрівського РУЮ Херсонської області встановлено, що на виробничо-складські приміщення відсутні правовстановлюючі документи, як і відсутні документи на право користування ОСОБА_2 цим майном.

За твердженнями позивача фасувальна машина, жарочна машина, охолоджувач насіння, петкус Fortschritt K-531 Gigant в кількості 3 штук, очищувач вороха ОВС-2 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції в судовому засіданні оглянуто матеріали виконавчого провадження №38569540, боржник ОСОБА_2 , що перебуває на виконанні у Великоолександрівського РУЮ Херсонської області.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) та відповідно до вимог статті 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання спільним сумісним майном подружжя будівельних матеріалів, використаних для будівництва виробничо-складського приміщення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не надав доказів, що підтверджували б придбання будівельних матеріалів за період перебування у шлюбі за спільні кошти, а також доказів щодо кількості, джерела та часу їх придбання, при цьому обґрунтовано спростував пояснення свідків, допитаних судом першої інстанції, на свідчення яких як на доказ, вказував позивач.

Крім того, судами попередніх інстанцій правильно спростовані твердження позивача щодо порушення його прав як власника частини самовільно збудованого виробничо-складського приміщення, внаслідок його реалізації на прилюдних торгах як нерухомого об`єкта, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно, як і відсутність документів на право користування ОСОБА_2 цим майном чи права власності будь-кого з бувшого подружжя ОСОБА_7 .

Обґрунтованими є висновки суду першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання комплексу виробничо-складських приміщень спільним майном подружжя, визнання недійсними протоколу електронних торгів від 12 червня 2016 року, акту про проведені електронні торги від 01 червня 2016 року та проведених 10-12 червня 2016 року електронних торгів, оскільки спірне майно не є спільним майном подружжя, а отже реалізацією цього майна права ОСОБА_1 не порушено.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання спільним майном подружжя фасувальної машини, жарочної машини, охолоджувача насіння, петкус Fortschritt K-531 Gigant в кількості 3 штук, очищувача вороха ОВС-2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначене майно дійсно придбане в період шлюбу за спільні кошти подружжям ОСОБА_7 , при цьому правильно вказав, що акти опису й арешту зазначеного майна боржником не оскаржувались, будь-яких повідомлень від боржника ОСОБА_2 про те, що арештоване майно належить іншим особам, зокрема, позивачу - не надходило.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання спільним сумісним майном будівельних матеріалів, використаних для будівництва виробничо-складського приміщення, машин задіяних на виробництві сільськогосподарської продукції та похідних від них вимог, при цьому судами першої та апеляційної інстанцій належним чином виконано вимоги статті 212 ЦПК України 2004 року щодо оцінки доказів і дотримання вимог, статті 213 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідили обставини у справі.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Кривцова Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник