Провадження №: 2/752/5060/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року . Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживача,-

встановив:

у травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», в якому просила:

- визнати дії та рішення ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» щодо встановлення у 2018 році початкових (стартових) показників лічильників ХВ 101918172 та ХВ 101915638 відповідно 5,0 та 26,0 протиправними та такими, що не відповідають дійсності;

- зобов`язати ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» встановити початкові (стартові) показники лічильників ХВ 101918172 та ХВ 101915638 згідно з актом № 0014 від 06.01.2017 року 9,00 та 76,0 відповідно, та здійснити у зв`язку із цим коригування сум до сплати за надані послуги, про що повідомити позивача;

- визнати дії та рішення ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» при складанні та підписанні контролером відділу збуту багатоквартирним будинкам Голосіївського району одноособово акту від 23.03.2019 року без номеру про ненадання споживачем доступу до кв. АДРЕСА_1 (із зазначенням прізвищ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи;

- скасувати акт від 23.03.2019 року без номеру про ненадання споживачем доступу до кв. АДРЕСА_1 (із зазначенням прізвищ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 );

- зобов`язати ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» надати необхідну, доступну та достовірну інформацію на усі питання, викладені у зверненні від 25.03.2019 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що 04.05.2016 року між нею та ПрАТ «АК «Київводоканал» було укладено договір № 0252218 про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого було встановлено, що квартира обладнана засобами обліку (лічильниками) води: ХВ 101915638, ХВ 101918172 , ГВ 101928329, ГВ 101928388.

В додатку до договору сторони визначили, що показники даних засобів обліку станом на 07.08.2015 року мають значення: 00026, 00005, 00004, 00000 відповідно. Крім того, вказала, що на момент укладення договору заборгованості не мала, зауважень з боку відповідача до неї з даного приводу не було.

Проте, в подальшому, ПрАТ «АК «Київводоканал», незважаючи на її телефонні щомісячні повідомлення про показання лічильників, почало направляти їй повідомлення - рахунки на оплату послуг, в котрих вказувало неправильні показання лічильників.

Після її неодноразових безрезультативних звернень до відповідача, нею було здійснено виклик представника останнього, котрим 06.01.2017 року, 17.10.2017 року та 04.06.2018 року було складено акти № 0014, № 0197 та № 0017 відповідно про показання лічильників, проте, жодних дій по перерахунку ПрАТ «АК «Київводоканал» здійснено не було.

З огляду на таку поведінку відповідача з її боку мали звернення до контролюючих органів з приводу виниклої ситуації, після чого ПрАТ «АК «Київводоканал» було здійснено перерахунок, і то не в повному обсязі.

Однак, здійснюючи перерахунок у 2018 році ПрАТ «АК «Київводоканал», приймаючи до уваги, що надання послуг з боку останнього мало місце з травня 2016 року, безпідставно зависив обсяг спожитих нею послуг з холодного водопостачання та водовідведення, оскільки взяв за основу показники, які у договорі № 0252218 про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 від 04.05.2016 року зазначені ще станом на 07.08.2015 року, що призвело до оплати нею такого обсягу послуг, котрого вона не отримувала.

Таким чином, ПрАТ «АК «Київводоканал» в порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не надав їй достовірної, доступної та необхідної інформації щодо стартових (початкових) показників лічильників холодної води, у зв`язку із чим їй нараховано завищену суму до сплати за ці послуги, а, отже, не надано того об`єму послуг, який нею був оплачений. При цьому, згідно умов Договору та Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, вона постійно інформувала відповідача про правильні показники лічильників, але відповідач фактично відмовився їх врахувати, а також акт від 06.01.2017 року № 0014.

Крім того, 23.03.2019 року у дверному пройомі вона виявила акт, підписаний комісією ПрАТ «АК «Київводоканал» про те, що вона не надала допуску членам комісії до засобів обліку, хоча вказане не відповідає дійсності, оскільки про візит її не повідомляли, це був вихідний день ї її взагалі не було дома.

На її звернення від 25.03.2019 року з даного приводу достовірної, доступної та необхідної відповіді вона так і не отримала. ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомив лише про те, що акт від 23.03.2019 року був складений контролером одноосібно, її про візит не попереджали, адже був повідомлений управитель ОСББ, її при складанні ату не було.

Ухвалою від 24.05.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 33-34).

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

25.06.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі через безпідставність та недоведеність вимог. В обґрунтування своєї позиції вказало на наявність договірних відносин між сторонами, котрі не змінені.

ПрАТ «АК «Київводоканал» пропонувало позивачу змінити початкові показники лічильників, визначені в договорі, для чого останньою мали бути надані останні показники, за якими нею було проведено остаточні розрахунки з ОСББ «Затишна оселя 17/31-А», однак, таких даних позивачем надано не було.

Крім того, на обґрунтування відзиву ПрАТ «АК «Київводоканал» послалось на те, що на всі звернення позивача товариство надавало розгорнуту інформацію, щодо нарахування за надані та спожиті позивачем послуги здійснюються відповідно до порядку встановленого Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2005 року № 630. Зауважило, що за зверненнями позивача дії товариства були предметом перевірки контролюючими органами, та в останніх не було виявлено факту порушення прав позивача як споживача послуг.

З приводу вимоги позивача про визнання дій протиправними під час складання та підписання акту від 23.03.2019 року та його скасування, ПрАТ «АК «Київводоканал» вказало на обрання позивачем способу захисту, не передбаченого ст. 16 ЦК України.

04.07.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила про недоведеність позиції відповідача, вказала на те, що захист своїх прав та інтересів здійснює у порядку та у спосіб, визначений чинним законодавством, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з положеннями ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 14 Правил показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Пункт 11 Правил передбачає, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);

у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Згідно п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

26.04.2014 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема й в частині визначення виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення.

05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Натомість, судом встановлено, що позивач є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , що не заперечувалося сторонами, а тому, в силу ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Судом також встановлено, що між сторонами у справі 04.05.2016 року було укладено договір № 0252218 про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7-8).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено та це не заперечується сторонами у справі, що згідно умов укладеного між ними договору ПрАТ «АК «Київводоканал» надає, а позивач отримує послуги з центрального постачання холодної води та послуги з водовідведення холодної та гарячої води.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про те, що сторони, підписавши договір № 0252218 від 04.05.2016 року, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов останніх. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Згідно п. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У даному випадку, на думку суду, наявність підписаного правочину свідчить про те, що учасники бажали укласти правочин і що зовнішній вираз їх волі відповідає внутрішньому.

Крім того, законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. ст. 215-216 ЦК України).

Зокрема, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Обставин, визначених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України при розгляді даної справи судом не встановлено.

Наявність останніх стороною позивача в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не надано.

Отже, укладений між сторонами у справі договір № 0252218 від 04.05.2016 року є чинним.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до умов договору виконавець зобов`язався вчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з центрального постачання холодної води та послуги з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.4. договору було встановлено, що квартира обладнана засобами обліку (лічильниками) води: ХВ 101915638, ХВ 101918172 , ГВ 101928329, ГВ 101928388В з показниками даних засобів обліку станом на 07.08.2015 року: 00026, 00005, 00004, 00000 відповідно.

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показниками згідно з п.п. 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2005 року № 630 (п. 2.3. договору).

Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця та надаються виконавцю в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та в інший спосіб). Крім того, показники квартирних засобів обліку зазначаються споживачем у платіжних документах (п. 2.5. договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 3.1. договору).

У разі ненадання послуг, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, виконавець проводить перерахунок розміру плати згідно з Правилами та іншими чинними нормативними актами (п. 3.6. договору).

Будь-які зміни до договору сторонами не вносились. Докази з даного приводу в розпорядження суду не надані.

Так, в квартирі позивача наявні квартирні засобу обліку води, що не заперечувалося сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає з`ясуванню.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своєї позиції позивач посилалась на те, що вже після підписання договору з відповідачем, останній, в порушення його умов договору, вказував невірні показання лічильників, через що вона мусила сплачувати за послуги, котрі фактично не отримала.

Проте, суд критично ставиться до вказаної позиції відповідача та не приймає її до уваги з огляду на її недоведеність в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Так, посилаючись на повідомлення про сплату комунальних послуг на червень та листопад 2016 року (а.с. 9), позивачем не надано доказів на підтвердження сплати вказаних повідомлень.

Так само позивачем не надано доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України щодо не врахування відповідачем даних актів від 06.01.2017 року, 17.10.2017 року та 04.06.2018 року за № 0014, № 0197 та № 0017 відповідно про показання лічильників (а.с. 10-12).

Як вбачається з матеріалів справи, вказані показання враховані відповідачем (а.с. 27), через що були проведені відповідні корегування, про що позивача повідомлено листами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві та відповідача, наданих на її звернення (а.с. 18-21, 25-27).

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивач в порушення вимог укладеного з відповідачем договору щомісячної оплати за послуги не здійснювала, показання лічильників у розрахункових документах щомісячно не вказувала. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Оскільки у відповідача були відсутні показання квартирних засобів обліку за розрахунковий період, після їх отримання останнім були здійснені подальші корегування.

Таким чином доводи позивача про неправильне нарахування їй обсягів споживання води не знайшли свого підтвердження.

При цьому, перед судом також не доведено факту наявності випадків ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, через що виконавець має провести перерахунок розміру плати згідно з Правилами та іншими чинними нормативними актами (п. 3.6. договору).

Тому, на думку суду, докази на порушення прав позивача як споживача послуг відсутні.

Тому, суд надходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання дій та рішення ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» щодо встановлення у 2018 році початкових (стартових) показників лічильників ХВ 101918172 та ХВ 101915638 відповідно 5,0 та 26,0 протиправними та такими, що не відповідають дійсності, та зобов`язання ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» встановити початкові (стартові) показники лічильників ХВ 101918172 та ХВ 101915638 згідно з актом № 0014 від 06.01.2017 року 9,00 та 76,0 відповідно, та здійснити у зв`язку із цим коригування сум до сплати за надані послуги, про що повідомити позивача, задоволенню не підлягають з огляду на договірний характер відносин між сторонами та на необґрунтованість приписами Закону та нормативних актів, оскільки сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди, в тому числі й з питання початкових даних лічильників.

Щодо вимоги позивача про визнання дії та рішення ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» при складанні та підписанні контролером відділу збуту багатоквартирним будинкам Голосіївського району одноособово акту від 23.03.2019 року без номеру про ненадання споживачем доступу до кв. АДРЕСА_1 (із зазначенням прізвищ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи; та скасування акту від 23.03.2019 року без номеру про ненадання споживачем доступу до кв. АДРЕСА_1 (із зазначенням прізвищ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків, власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно підп. 3, 4, 5 п. 4.2. Договору № 0252218 про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення від 04.05.2016 року встановлено, що споживач зобов`язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку води представників виконавця або уповноваженої виконавцем за відповідним договором юридичної особи за наявності у них відповідно посвідчення для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного та профілактичного огляду, зняття контрольних показань засобів обліку води - згідно з вимогами нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг; забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку води та не втручатися в їх роботу.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» також встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; 5) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; 6) не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 7) надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2019 року комісією у складі: Тетерук З .С., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 складено акт без номеру про ненадання споживачем доступу до кв. АДРЕСА_1 (а.с. 28).

Звертаючись до суду, позивач вказала на її відсутність за вказаною адресою на час складання акту, проте, доказів у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України в розпорядження суду не надала.

Так само останньою не спростовано посилання відповідача на те, що контролеру ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» було відмовлено у доступі з посиланням на присутність гостей у позивача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вказане було роз`яснено відповідачем позивачу на її письмові звернення та вказано про те, що останньою не проведено своєчасну повірку засобів обліку у відповідності до вимог законодавства, про що фахівцем відповідача в подальшому було проінформовано позивача та повідомлено про необхідність проведення контрольного зняття показань засобів квартирного обліку. До того ж, про вказане контрольне зняття було проінформовано ОСББ «Затишна оселя 17/31-А», котре мало сповістити своїх мешканців.

Таким чином, на думку суду, здійснення власником та користувачем квартири АДРЕСА_1 своїх прав власності та користування щодо квартири та засобу обліку води з ігноруванням норм Договору та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є порушенням ч. 5 ст. 319 ЦК України та умов Договору.

Вимоги, якими позивач просить визнати дії та рішення ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» при складанні та підписанні контролером відділу збуту багатоквартирним будинкам Голосіївського району одноособово акту від 23.03.2019 року без номеру про ненадання споживачем доступу до кв. АДРЕСА_1 (із зазначенням прізвищ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи; та скасувати акт від 23.03.2019 року без номеру про ненадання споживачем доступу до кв. АДРЕСА_1 (із зазначенням прізвищ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) не ґрунтується на приписах Закону та нормативних актах, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» надати необхідну, доступну та достовірну інформацію на усі питання, викладені у зверненні від 25.03.2019 року, то суд також не знаходить підстав для задоволення вказаної вимоги з огляду на наступне.

25.03.2019 року позивач звернулась до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, Міністерства аграрної політики та продовольства України та відповідача із листом з приводу складеного 23.03.2019 року акту щодо ненадання нею доступу до місць встановлення приладів обліку водопостачання, котрим вимагала повідомити причини, з яких 23.03.2019 року працівниця відповідача прибула до квартири АДРЕСА_1 , повідомити причини, з яких власника квартири АДРЕСА_1 не повідомили про візит працівниці відповідача, повідомити дані останньої та її посаду, вказати повні дані інших членів комісії, котрі склали акт від 23.03.2019 року, провести службову перевірку за даним фактом, притягнути до відповідальності осіб, які вчинили протиправні дії та внесли завідомо неправдиві дані до офіційного документу, визнати акт таким, що не відповідає фактичним обставинам, та скасувати його, перевірити додержання відповідачем нормативно-правових актів щодо правил надання послуг, накласти на нього стягнення (а.с. 29-30).

Як вбачається з матеріалів справи в межах своїх повноважень було надано відповіді № 2121/18/36/02-19 від 19.04.2019 року та № 2924/8/36/02-19 від 27.05.2019 року.

На думку суд, у своїх відповідях відповідач надавав вичерпну інформацію щодо порушених перед ним питань.

Сама по собі незгода з роз`ясненнями в листах, отриманих позивачем від відповідача в порядку Закону України «Про звернення громадян», чим позивач обґрунтовує позовні вимоги, не є підставою для задоволення її вимог.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року «Справа «Серявін та інші проти України»» (Заява № 4909/04) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» №49684/99, п. 30, від 27.09.2001 року).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 2, 4, 6-13, 19, 73-89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживача - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко