Справа № 404/1006/16-ц
Номер провадження 2/404/91/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі : головуючого судді - Бершадської О.В. за участі секретаря - Проскурні О.О.,

учасники справи: представник позивача- ОСОБА_15, відповідач- ОСОБА_1 , представник відповідача- Грицина В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом, яким просить визнати майно- житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ), зареєстрований за ОСОБА_1 , об"єктом спільної сумісної власності подружжя та розділити його між нею та відповідачем, визнавши за нею право власності на 1 / 2 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ; також просить стягнути із ОСОБА_1 на її користь вартість 1 / 2 частки автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак- НОМЕР_1 , 2011 року випуску, та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати (т.с. 1, а.с. 3-5).

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 червня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період спільного проживання ними з відповідачем за спільні кошти було побудовано та придбано у спільну сумісну власність наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1; автомобіль HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак- НОМЕР_1 , 2011 року випуску. Житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 188,7, житлова площа (кв.м): 69,2, розташований на земельній ділянці площею 0,0427 га, кадастровий номер: :02:048:0007, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказане нерухоме та рухоме майно було оформлено на відповідача, що підтверджується довідкою МВС України та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.02.2016 року.

Вважає, що спірне майно є їх з відповідачем спільною сумісною власністю, а так як шлюбний договір не укладали та будь-яких домовленостей про зміну розміру часток майна не погоджували, то дане нерухоме та рухоме майно підлягає поділу між ними в рівних частках. При цьому, оскільки, з часу придбання автомобіля і по теперішній час відповідач самостійно використовує його, тому вважає, що буде доцільним залишити автомобіль ОСОБА_1 Добровільно вирішити всі питання поділу майна з відповідачем не може, що і спонукало її звернутись до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 лютого 2016 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які представник позивача усунула.

Відповідно до ухвал судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2016 року відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору при пред"явленні нею до суду позову до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (т. 1, а.с. 26, 27).

Крім того, ухвалою суду від 14 березня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову. Забезпечено позов ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючої по АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу, шляхом накладення арешту на: житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 ); та автомобіль HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак- НОМЕР_1 , 2011 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) (т. 1, а.с. 30-31).

У квітні 2016 року відповідач ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , якою просить визнати його особистою приватною власністю житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 ; визнати його особистою приватною власністю автомобіль "Hyundai Accent", 2011 року випуску, №шасі НОМЕР_4 , державний НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по справі.

Посилається на те, що з 28 червня 2008 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 . Під час перебування у шлюбі 30.01.2014 року ним було оформлено право власності на належний йому житловий будинок, загальною площею 188,7 кв.м. з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 . Даний будинок ним було повністю побудовано у період з липня 2007 року по червень 2008 року, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_3 , яка ніякої участі у будівництві будинку не приймала.

Крім того, наявні у домоволодінні надвірні будівлі були побудовані ним ще у 1996 році, що може бути підтверджено технічною документацією на домоволодіння. У зв`язку з тим, що будинок по АДРЕСА_1 ) з надвірними будівлями було ним побудовано до шлюбу з позивачем і за кошти, що належали йому особисто, вказаний будинок з надвірними будівлями є його особистою приватною власністю.

Також, 25 липня 2011 року ним було придбано автомобіль "Hyundai Accent", 2011 року випуску, державний НОМЕР_1 за 128 800 грн. Кошти, за які було придбано автомобіль, подаровані йому матір`ю ОСОБА_5 . Таким чином, автомобіль "Hyundai Accent", 2011 року випуску, №шасі НОМЕР_4 , державний НОМЕР_1 , є його особистою приватною власністю (т.1, а.с. 61-62).

Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 липня 2016 року у задоволенні усного клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, не більше як до ухвалення судового рішення у справі відмовлено. Зустрічну позовну заяву залишено без руху, надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, які ним усунуті (т.1, а.с.65, 67). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 липня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності об"єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ ( т.1, а.с. 70).

Відповідно до ухвал Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 листопада 2016 року за клопотанням відповідача, його представника, витребувано із Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області інформацію про доходи ОСОБА_3 ; витребувано із КП "Кіровоградського обласного об"єднаного бюро технічної інвентаризації": інвентаризаційні справи з технічною документацією на домоволодіння АДРЕСА_1 домоволодіння АДРЕСА_3 (т. 1, а.с. 218, 219, 220, 221).

На виконання ухвали від 25.11.2016 року Кіровоградським ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області надіслано відомості, отримані з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України (т. 1, а.с. 227-228).

За клопотанням представника позивача, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2016 року, призначено по справі судово - автотоварознавчу експертизу, провадження якої доручено експертам Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (т. 1, а.с. 233, 234).

14 лютого 2017 року до суду направлено клопотання експерта, для вирішення якого ухвалою суду 21 березня 2017 року відновлено провадження у справі (т. 2, а.с. 25).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 березня 2017 року повернути судовому експерту Кропивницького відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Лагода К.А., в зв`язку з оплатою заявленої експертизи, ухвалу суду від 22.12.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності, для виконання судово - автотоварознавчої експертизи (т. 2, а.с. 29, 30-31).

12 травня 2017 року до суду надійшов висновок експерта №17-520 від 03.05.2017 року, в зв"язку з чим ухвалою суду від 19 червня 2017 року відновлено провадження у справі (т. 2, а.с. 48-61, 78).

ОСОБА_1 19 червня 2017 року подав письмові пояснення, згідно яких у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 просив відмовити, а його зустрічний позов задовольнити. Вказав, що в 1992 році братові його батька ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого підсобного господарства площею 1 027,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 . У 1992 році ОСОБА_6 подарував йому фундамент під житловий будинок, який розташований за вищевказаною адресою. Протягом 1992-1996 років його батьки на зазначеній ділянці побудували житловий будинок з надвірними будівлями. На підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №701 від 21.10.1996 року йому було видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно (зареєстровано ОКП «КООБТІ» 12 червня 2007 року) на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

На підставі рішення Кіровоградської міської ради №819 від 26.12.2000 року йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 1027,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 і був виданий Державний акт на право приватної власності на землю бланк серія I-КР №037792 , №00010664. За договорами купівлі-продажу від 16 серпня 2007 року продав зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за 255 413, 00 грн. та 73/125 частки земельної ділянки - 600 кв.м. за 31 358,00 грн. Всього , за продаж зазначених об`єктів нерухомого майна ним від покупця було отримано 286 771, 00 грн. Крім того, вони з батьками продали меблі з відчуженого будинку - три набори меблів для спалень, два комплекти м`яких меблів, два комплекти меблів для кімнат («стінка») за суму близько 80 000,00 грн. Також продали станки з майстерні - на суму близько 52 500,00 грн. Кошти, отримані від продажу будинку, земельної ділянки та вищезазначеного майна за договорами банківського вкладу (депозиту) були внесені на депозитні рахунки відкриті на ім`я його матері ОСОБА_5 . Всього на депозитних рахунках ОСОБА_5 зберігалося 419 271, 00 грн.

Згідно висновку управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин йому погоджено надати дозвіл на будівництво двоповерхового будинку по АДРЕСА_3 . 06 серпня 2007 року рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №952 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на залишеній в його власності частці земельної ділянки площею 427, 40 кв.м. У зв`язку з відчуженням зазначених об`єктів нерухомого майна, на його звернення управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин було визначено окрему адресу не проданої 52/125 частини земельної ділянки площею 427, 40 кв.м. - АДРЕСА_1

27 квітня 2012 року на його ім`я був виданий державний акт серія ЯК №943246 на право власності на земельну ділянку площею 0,0427 га. Протягом липня 2007 року - червня 2008 року він з батьками побудували за вищевказаною адресою двоповерховий житловий будинок, загальною площею 188,7 кв.м. для проживання там двох сімей - квартира №1 на першому поверсі - для батьків і квартира №2 - для нього.

На придбання будівельних матеріалів при будівництві домоволодіння частково були витрачені кошти з депозитних рахунків ОСОБА_5 Вказане підтверджується виписками по депозитним рахункам, відкритих ОСОБА_5 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»: -№ НОМЕР_6 , з якого вбачається, що 28.08.2007 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 80 000, 00 грн., 18.09.2007 року частково знято кошти -40 000 грн., 28.09.2007 року частково знято кошти - 30 000 грн., 05.10.2007 року достроково розірвано депозит і отримано разом з відсотками 10 340, 66 грн.; - №НОМЕР_14, з якого вбачається, що 16.10.2007 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 205 891, 41 грн., а 19.11.2007 року достроково розірвано депозит і отримано разом з відсотками 207 761, 35 грн.; - №НОМЕР_15, з якого вбачається, що 19.03.2008 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 140 000 грн., тричі вона отримувала відсотки по рахунку і 19.06.2008 року достроково розірвано депозит і отримано разом з відсотками 144 438, 11 грн.; - №НОМЕР_16, з якого вбачається, що 20.05.2009 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 130 000 грн., а 20.06.2009 року нею отримано разом з відсотками 132 030, 14 грн. - №НОМЕР_17, з якого вбачається, що 22.06.2009 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 130 000 грн., а 23.07.2009 року нею отримано разом з відсотками 132 030, 14 грн.; - №НОМЕР_18, з якого вбачається, що 23.07.2009 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 130 000 грн., тричі отримувала відсотки по рахунку і 23.10.2009 року нею отримано разом з відсотками 136 563, 22 грн.; - №НОМЕР_19, з якого вбачається, що 03.08.2009 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 100 000 грн. і 03.11.2009 року нею отримано разом з відсотками 105 048, 62 грн.; - №НОМЕР_20, з якого вбачається, що 23.10.2009 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 130 000 грн., тричі отримувала відсотки по рахунку і 23.01.2010 року нею отримано разом з відсотками 132 235, 82 грн.; - №НОМЕР_21, з якого вбачається, що 04.12.2009 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 100 000 грн., тричі отримувала відсотки по рахунку, а 04.03.2010 року нею отримано разом з відсотками 104 937, 66 грн.; - №НОМЕР_22, з якого вбачається, що 25.01.2010 року ОСОБА_5 внесено на рахунок 130 000 грн., двічі отримувала відсотки по рахунку, а 25.04.2010 року нею отримано разом з відсотками 135 864, 24 грн. Доказом того, що спірний будинок був побудований до укладення шлюбу з відповідачкою за кошти, які належали йому особисто є надані раніше копії наступних документів: 1) Видаткові накладні №21 від 16.08.2007 р., №23 від 17.08.2007 р., №33 від 22.08.2007 р. на придбання піноблоку і шлакоблоку на суми відповідно 16 000 грн., 12 000 грн., 16 000 грн.; 2) Договір купівлі-продажу оптової партії товарів №27/07/ДКП/008 від 24.09.2007 р., специфікація №1 до вказаного договору та рахунок-фактура №27КІ000586 від 25.09.2007 р. на придбання метало черепиці та інших будівельних матеріалів для покрівлі на загальну суму 15 312, 00 грн.; 3) Замовлення №09-1582 від 15.09.2007р. на придбання 15 вікон та гарантійний талон на зазначені конструкції; 4) Видаткові накладні № ШМ -0000134 від 05.12.2007 р., №ШМ-0000162 від 11.12.2007 р. №ШМ-0001017 від 18.12.2007 р. №ШМ -0000150 від 01.02.2008 р., №ШМ-0000056 від 28.02.2008 р., №ШМ-0000490 від 12.03.2008 р., №ШМ-0000692 від 29.03.2008 р. №ШМ-0001567 від 04.04.2008 р., №ШМ-0001740 від 27.05.2008 р. на придбання гіпсокартону, профілю, саморізів, дюбелів, кріплення, шпаклівки, ґрунтовки, фарби, клею для плитки, плити, пружини для підвіса, спиці, анкеру клин на суми відповідно 2 435, 25 грн., 943, 50 грн., 204, 20 грн., 316,30 грн., 822, 60 грн., 329, 49 грн., 303, 00 грн., 143, 10 грн., 2 249,72 грн.

Крім того, надає копію видаткової накладної № ШМ -0000041 від 14.01.2008 р. на придбання утеплювача на суму 2 900 грн. 08.10.2007 року ТОВ «Водне господарство» видано технічні умови на підключення дворового вводу водопроводу, на підставі яких наш будинок було підключено до комунальної мережі водопостачання. 31.10.2007 року ВАТ «Кіровоградобленерго» видано технічні умови №482-07 приєднання до електричних мереж електроустановок для населення. У зазначений день між ним і ВАТ «Кіровоградобленерго» було укладено договір №482-07 про приєднання до електричних мереж на підставі якого їх будинок підключено до електричних мереж. Протягом 7-9 листопада 2007 року була прийнята в експлуатацію система газопостачання до будинку, що підтверджується відповідними актами, квитанціями про оплату зазначених послуг. 27.11.2007 року між ним і ВАТ «Кіровоградгаз» укладено договір №29873 про надання послуг з газопостачання на підставі якого у будинок постачається природний газ. Надані до матеріалів справи копії квитанцій підтверджують, що починаючи з листопада 2007 року ним регулярно оплачувалися послуги з газопостачання. Таким чином, станом на листопад 2007 року був побудований житловий будинок, проведені внутрішні роботи, підведено водопостачання, підключено подання електричної енергії та газопостачання і він разом з батьками переселилися до нового будинку.

Надалі, на протязі березня-квітня 2008 року будинок був обкладений цеглою, утеплений і здійснено бетонування - відмостка. Для зазначених робіт були придбані будівельні матеріали: 1) облицювальна цегла «Скала» за видатковою накладною №ВЕ-0024386 від 21.02.2008 року на 16 853, 76 грн.; 2) цемент за видатковою накладною №ШМ-0000693 від 29.03.2008 року на 820, 00 грн.; 3) цемент за видатковою накладною №ШМ-0000870 від 10.04.2008 року на 820, 00 грн.; 4) цемент за видатковою накладною №ШМ-0000939 від 15.04.2008 року на 820, 00 грн.; 5) пінопласт за видатковою накладною №РО-0004509 від 25.04.2008 року на 2 537, 50 грн. Крім того, ще були придбані:1) клей для плитки за видатковою накладною №ШМ-0000615 від 24.03.2008 року на 545,00 грн.; 2) цемент за видатковою накладною №ШМ-0000778 від 04.04.2008 року на 1 640, 00 грн. Всього за вказаний період було потрачено на придбання зазначених будівельних матеріалів 93 995, 42 грн. Таким чином, станом на червень 2008 рік він з батьками побудували зазначений будинок, підвели всі комунікації, провели внутрішні роботи. А отже вважає, відповідно до вимог ч.1 п.1 ст.57 СК України вказаний об`єкт нерухомого майна є його особистою приватною власністю, оскільки побудований до шлюбу з ОСОБА_3 . Після чого , 28 червня 2008 року зареєстрував шлюб з позивачем, яка також поселилася до зазначеного будинку.

25 липня 2011 року за 128 800 ,00 грн. придбав автомобіль "Hyundai Accent", 2011 року випуску, за кошти, які належали йому особисто до вступу в шлюб з ОСОБА_3 Зазначене підтверджується копією квитанції № від 25.07.2011 року та актом прийому передачі. Так, після продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами і земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , меблів і станків, кошти за договорами банківського вкладу (депозиту) були внесені на депозитні рахунки відкриті на ім`я його матері ОСОБА_5 Саме з одного з рахунків були сплачені кошти за придбаний автомобіль. Зазначене підтверджується копією договору №58 на вклад «Премія для пенсіонерів», де в п.1 зазначено день закінчення строку вкладу -30.07.2011 р. В зв`язку з тим, що замовлений ним автомобіль був доставлений раніше обумовленого терміну, щоб не втрачати відсотки за депозитом, вони позичили кошти у сусіда ОСОБА_7 на декілька днів. А отримавши 30.11.2007 року з особового рахунку НОМЕР_9 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 197 461 грн. вони з батьками віддали борг. Підтвердженням того, що на придбання транспортного засобу були витрачені кошти, отримані в борг у сусіда ОСОБА_7 є квитанція № від 25.07.2011 року про валютно-обмінну операцію - обмін позичених доларів на національну валюту України- гривню. Стверджує, що відповідно до вимог ч. 1 п.3 ст.57 СК України зазначений транспортний засіб є його особистою приватною власністю, оскільки придбаний за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто до шлюбу з ОСОБА_3 . Вищезазначені обставини та докази, на які послався в даних поясненнях, повністю спростовують вимоги ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Протягом їх спільного проживання вони не працювали, а відтак не мали доходів і не придбавали майна, яке в розумінні ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Про відсутність його доходів підтверджується відомостями про суми доходів та утриманих податків та довідкою Кіровоградської ОДПІ 27963 10 1173-13-04 від 20.04.2016 р. Про відсутність доходів у ОСОБА_3 підтверджується відомостями про суми доходів та утриманих податків, наданих Кіровоградською ОДПІ на ухвалу суду про витребування доказів. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 07 грудня 2016 року по справі № 370/443/13ц. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Крім того, зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року по справі № 6-354цс15, З червня 2015 року по справі № 6-38цс15, 16 грудня 2015 року по справі № 6-2641 цс 15 , 18 травня 2016 року по справі № 6-2121цс15, 12 жовтня 2016 року по справі № 6-846цс16 (т. 2, а.с. 82-87).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

27 лютого 2018 року сторона позивача подала в судовому засіданні звіт про незалежну оцінку майна: житлового будинку, що знаходиться а адресою: АДРЕСА_1 ( т. 2 а.с. 147-159).

Представником відповідача 27 лютого 2019 року подано в судовому засіданні розрахунок суми судових витрат ( т. 2 а.с. 160).

12 березня 2018 року від представника позивача, через канцелярію суду, надійшло клопотання, у якому було зазначено, що позовні вимоги про визнання майна спільною власністю та його розподілу підтримується в повному обсязі. Просила позов задовольнити, визнати майно - житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ), зареєстрований за ОСОБА_1 , об"єктом спільної сумісної власності подружжя та розділити його, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість 1/2 частки автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак- НОМЕР_1 , 2011 року випуску в розмірі 93 681,53 гривні; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати, які складаються з витрат по оплаті авто-товарознавчої експертизи 1056,96 та 385,76 гривень, загалом 1442,72 гривні, витрат за надання правової допомоги в розмірі 5000,00 гривень та витрат по сплаті судового збору. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності просила відмовити (т. 2, а.с. 164).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ОСОБА_8 від 19 березня 2019 року про вступ у справу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору та клопотання ОСОБА_1 щодо залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_8 (т. 3, а.с. 60, 65-66).

Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 липня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 від 04 липня 2019 року щодо зупинення провадження у справі №404/1006/16-ц до вирішення справи в порядку кримінального судочинства, дані про яку внесені в ЄРДР за №0001395 (т. 3, а.с. 95, 97-99).

Сторона позивача в судовому засіданні пітримали вимоги за первісним позовом та заперечували щодо задоволення зустрічного позову в повному обсязі. Крім того, заперечили щодо стягнення коштів за надання правничої допомоги, так як на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та її відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанціями до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

ОСОБА_1 не надано доказів, зокрема - договору про правничу допомогу; розрахунку правничої допомоги, це виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

В судовому засіданні відповідач, його представники, вимоги ОСОБА_3 не визнали, у їх задоволенні просили відмовити, вимоги за зустрічним позовом підтримали, просили задовольнити повністю.

Свідок ОСОБА_9 , який є головою квартального комітету №28 , в судовому засіданні пояснював, з початку що ОСОБА_3 проживала з 2016 року по АДРЕСА_1 , а на питання представника позивача , з 2008 -2009 року, до 2010 року. У характеристиці, яку він підписував, вказував, що позивач проживала по АДРЕСА_1 , з 2007 року. Йому було відомо, що будівництво спірного будинку розпочалося давно, один дім було продано, а будівництво нового розпочато. Бачив на території домоволодіння позивачку, яка ніби-то розмішувала цементний розчин. У характеристиці на позивачку зазначав, що ОСОБА_3 приймала активну участь у будівництві будинку, бо йому також відомо, що таке будівництво.

Свідок ОСОБА_11 , яка є подругою позивача та хрещеною матір"ю сина сторін, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 почала проживати по АДРЕСА_1 за рік до народження дитини. Спочатку проживали у флігелі, в якому невеликі кімнати, а зручності на вулиці. Пам"ятає, що сторони разом вибирали і клеїли обої , а на подвір"ї позивачка займалась прибиранням будівельного сміття . Не пам"ятає коли почав будуватися фундамент під новий будинок , але на подвір"ї бачила будівельні матеріали . ОСОБА_12 , святкували вже на першому поверсі нового будинку. Катерина навчалася в університеті розвитку людини "Україна" і працювала. Після закінчення навчання народився ОСОБА_13 , була в декретній відпустці. Доходи мала, батьки допомогали. ОСОБА_1 не працював, доходу не було, допомогали також його батьки.

Свідок ОСОБА_14 в суді стверджував, що спірний будинок по АДРЕСА_1 будувався за кошти батьків відповідача. Він проживає неподалік по АДРЕСА_10 , заходив постійно до сусідів, та бачив, як будувався новий будинок. ОСОБА_3 відповідно у той період там не було. Стверджує, що розпочали будувати спірний будинок влітку, а закінчили пізно восени. Крім того, спірний автомобіль придбано також за кошти батьків. Саме мати відповідача брала у нього в борг кошти, говорила, що депозиту не вийшов ще строк. Він надав їй 16 000 доларів США у борг, проте розписку не брав. Кошти йому повернули швидко, десь через тиждень, а може і менше. Зрозуміло, що письмових доказів того, що він позичав кошти у нього не має .

Свідок ОСОБА_5 , яка є матір"ю відповідача, в судовому засіданні пояснила, що будинок був збудований за їх кошти з продажу попереднього будинку. Вирішили з чоловіком побудувати будинок для себе і сина з окремими входами. Дерев"яного вагончика у них ніколи не було. З першого будинку, який вони будували , речі заносили до майстерні, де стояли верстати . Майстерня- це капітальна будівля зі шлакоблоків, яка побудована в 1996 році, так, що її половина знаходилась на половині іншого власника, який у них і викупив будинок. Коли будували новий будинок позивач не приходила, її ще вони з чоловіком не знали. ОСОБА_3 побачила вперше десь восени 2007 року, коли ОСОБА_1 приводив її декілька разів, як свою знайому дівчину. До них вона приходила просто в гості, а проживала на зйомній квартирі. Будівництво нового будинку розпочали десь на початку серпня 2007 року, а в кінці серпня вона травмувала руку, то приходила готувати обіди робочим дружина ОСОБА_18 . Тому, стверджує, що позивач у даний період у них не проживала , а почала жити із сином у будинку десь за місяць до вінчання, в кінці травня 2008 року. З січня 2016 року позивач забрала всі свої речі і пішла з будинку, залишила із батьком дитину , якій 7 років.

Крім того, стверджує, що спірний автомобіль також було придбано не за спільні кошти подружжя, а за кошти зняті із депозиту , які знаходилися на її рахунку, але перед цим вона взяла у борг 16 000 доларів США у сусіда ОСОБА_7 .Спірний будинок двоповерховий, з двома окремими входами. На першому поверсі вона проживає з чоловіком, а на другому проживали син з невісткою.

Свідок ОСОБА_19 , який доводиться відповідачу сусідом, в суді пояснив, що будинок по АДРЕСА_1 будувався за кошти батьків відповідача. Позивач почала проживати у ньому з червня 2008 року . Автомобіль був придбаний відповідачем на кошти батьків , йому також відомо , що позичалися кошти у ОСОБА_7 . Він був присутнім під час розмови ОСОБА_1 , батьків,які радились з приводу яку машину купувати , це було в 2011 році , було тепло .

Свідок ОСОБА_21 , яка є дружиною двоюрідного брата ОСОБА_1 , пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 будувався на кошти від продажу попереднього будинку . Вона була у ОСОБА_1 майже щодня. ОСОБА_3 бачила взимку 2007 році, коли ОСОБА_1 її приводив знайомитися. На новий рік будинок був побудований, перший поверх був готовий.Їй відомо, що газопостачання їм обом проводили одночасно на початку грудня, бо її брат це робив. Газ не проводять, поки дах не накритий. ОСОБА_3 почала проживати з ОСОБА_1 буквально перед вінчанням, перед весіллям, травень-червень 2008 року. У батьків ОСОБА_3 маленький будинок , тобто хата- мазанка, що ззовні, так і всередині. В неї брат інвалід дитинства, мама ніде не працювала, бо доглядала за цим хлопчиком. Їх батько то працював, то не працював. Авто було придбане відповідачем за кошти мами ОСОБА_5 , які були на депозиті. З її чоловіком вони обговорювали, яку машину купувати. Будинок був готовий повністю у травні 2008 року, зроблено всі внутрішні роботи.

Свідок ОСОБА_24 , який проживає по-сусідству з відповідачем , в суді пояснив, що в 2007 році батьки відповідача продали старий будинок, речі перенесли в майстерню. На цій же території почали будувати новий будинок. Коли будували будинок по АДРЕСА_1 , то проживали в майстерні. Будинок будувався дуже швидко, до морозів . Також йому відомо, що мати відповідача хотіла позичити гроші на купівлю авто хюндай.

Свідок ОСОБА_25 , яка також доводиться відповідачу сусідкою, в суді пояснила, що часто заходила до них в домоволодіння . Бачила , що вони мали хорошу майстерню. Новий будинок почали будували в 2007 році, після продажу старого. Внутрішні роботи в будинку на першому поверсі закінчили в 2007 році. В побудованому будинку проживають також батьки відповідача, вселились практично перед новим роком 2007 . ОСОБА_1 , та його батько внутрішні роботи проводили особисто. Про це може стверджувати, бо була там, а вже за внутрішні роботи на другому поверсі не може стверджувати . У березні-квітні 2008 року почали проводи фасадні роботи.

Свідок ОСОБА_26 в суді пояснював , що по вул . АДРЕСА_1 у жовтні-листопаді 2007 року виконував будівельні, монтажні роботи: ставив вікна, двері, встановлював систему опалення, водопровід, каналізацію. За цей період позивачку взагалі не бачив у домоволодінні . Кошти за роботу отримував від ОСОБА_1 , та його матері. Вселились напевно після того, як були виконані роботи, 2008 рік, або кінець 2007 року.

Свідок ОСОБА_28 в суді пояснив, що ОСОБА_3 у нього працювала барменом десь три роки, з 2005, заміжньою не була . Два роки тому він продав своє кафе. Права власності на кафе позивач не мала . Коли вона познайомилась з ОСОБА_1 наприкінці 2007 року, то орендувала квартиру на Червонозорівській. Вона працювала в кафе неофіційно. Йому було відомо, що відповідач будує новий будинок . ОСОБА_3 не будувала, оскільки йому розповіла, що ОСОБА_1 за 2 місяці побудував 2 поверховий будинок. Не було розмови такої, щоб ОСОБА_3 говорила, що за її гроші будується будинок. Йому не відомо коли ОСОБА_3 офіційно одружилася .

Суд, вислухавши виступи учасників справи, пояснення свідків, дослідивши

матеріали справи ( в тому числі оглянувши відео, фотоматеріали, записані на носії інформації DVD-R диск), у їх сукупності, приходить до висновку щодо частково задоволення вимог зустрічного позову та відмову в задоволенні первісного, з наступного.

У п.п. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 28 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 липня 2016 року, розірвано. Зазначене рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили, 23 серпня 2016 року ( т.1 а.с. 6). Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 ( т.1, а.с. 7). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 08.02.2016 року власником будинку АДРЕСА_1 ) на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30.01.2014 року Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області є відповідач ОСОБА_1 ( т.1, а.с. 8).

26 липня 2011 року ОСОБА_1 купив автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2011 року випуску . Згідно висновку експерта №17-520 від 03.05.2017 року, ринкова вартість автомобіля, станом на час проведення експертизи 13.04.2017 року, складала 187 363,05 грн. ( т.2 а.с.49-61). Оціночна вартість житлового будинку згідно висновку від 23.02.2018 року, наданим самостійно стороною позивача, становить 2 050 666 ,00 грн. ( т.2 а.с. 146-159).

Позивач, з посиланням на той факт, що житловий будинок та автомобіль були придбані в період шлюбу, просила визнати майно - житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ), зареєстрований за ОСОБА_1 , об"єктом спільної сумісної власності подружжя та розділити його, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартість 1/2 частки автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак- НОМЕР_1 , 2011 року випуску в розмірі 93 681,53 гривні. В свою чергу, відповідач заперечуючи проти вимог позивача подав зустрічну позовну заяву, якою просить визнати його особистою приватною власністю житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 ; визнати його особистою приватною власністю автомобіль "Hyundai Accent", 2011 року випуску, №шасі НОМЕР_4 , державний НОМЕР_1 .

Сторони не дійшли згоди щодо поділу вказаного майна.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. За змістом п.23 зазначеної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

При цьому, судом з"ясовано, шо відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Кіровоградській області на запит суду повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21 лютого 2014 року зареєстрований по АДРЕСА_1 ( т. 1, а.с. 14). В свою чергу, ОСОБА_3 , 1985 р.н., мешкала, але без реєстрації за даною адресою з вересня 2007 року по січень 2016 року, постійно разом зі своєю родиною, чоловіком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_4 , 2008 р.н. ( т.1, а.с. 58). Згідно характеристики від 31.03.2016 року, виданої головою квартального комітету №28 Фортечного району м. Кропивницький ОСОБА_9 , ОСОБА_3 проживала з вересня 2007 року по січень 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 . З першого дня перебування за цією адресою, приймала активну участь в будівництві будинку, в якому машкала по теперішній час, виховувала сина до семирічного віку, без зауважень від сусідів та мешканців їх кварталу ( т. 1, а.с. 57). Суд критично відноситься до доказів сторони позивача, а саме вказаної характеристики від 31.03.2016 року та довідки №1399 від 04 квітня 2016 року, оскільки допитаний в якості свідка голова квартального комітету ОСОБА_29 спростував та пояснив, що ОСОБА_3 проживала з 2008-2009 року по січень 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак такі докази є неналежними, та судом до уваги не приймаються. За ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України). При цьому присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст. 365 ЦК України. Згідно із ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду з одного боку є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Судом встановлено, що згідно висновку управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин погоджено надати ОСОБА_1 дозвіл на будівництво двоповерхового житлового будинку. Встановлено, що домоволодіння належить ОСОБА_1 згідно із договором дарування від 17 листопада 1992 року №2-3988 на незакінчене будівництво. Акт прийняття в експлуатацію, затверджений рішенням МВК від 23 жовтня 1996 року №701. Земельна ділянка площ. 1027,4 кв.м. належить йому згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 13 лютого 2001 року №9321. ОСОБА_1 звернувся з проханням надати дозвіл на будівництво двоповерхового житлового будинку розм. 10,1 х 12,0 м. Висновок державної санітарно-епідеміологічної служби м. Кіровограда від 4 липня 2007 року №2617/03-1 (т. 1, а.с. 93). 06 серпня 2007 року рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №952 надано дозвіл ОСОБА_1 на будівництво житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_3 , яка належить йому згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 13 лютого 2001 року №9321 (т.с. 1, а.с. 95). За договорами купівлі-продажу від 16 серпня 2007 року ОСОБА_1 передав у власність, а ОСОБА_30 прийняла у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 за 255 500, 00 грн. (Предмет договору належить продавцеві на праві приватної власності та був отриманий ним згідно правовстановлюючим документом- Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради №701 від 21 жовтня 1996 року. Право приватної власності продавця зареєстрвоано ОКП "КООБТІ" 12 червня 2007 року в реєстровій книзі за №147, за реєстровим №22269, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 19091963 ) та 73/125 частки земельної ділянки, яка розташована на території Кіровоградської міської ради за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_3 під номером 1 , площею 1027,4 кв.м. в межах згідно з планом (земельна ділянка, яка відчужується належить продавцеві на праві приватної власності та була отримана ним згідно з Державним актом на право приватної власності на землю (бланк серія 1-КР №037792 , №00010664) виданим Кіровоградською міською радою 13 лютого 2001 року на підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради №819 від 26 грудня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №9321) за 31 400,00 грн. (т. 1, а.с. 96-8, 99, 100,101-102, 103). Управлінням містобудування, архітектури, екології та земельних відносин розглянуло 25 вересня 2007 року листа ОСОБА_1 щодо визначення окремої адреси частини земельної ділянки, площею 427,40 кв., що входить до складу земельної ділянки наданої рішенням Кіровоградської міської ради від 26.12.2000 року №819 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загальною площею 1027.40 кв.м. по АДРЕСА_3 , у зв`язку з відчуженням жилого будинку з надвірними спорудами в тому числі частини земельної ділянки площею -600,00 кв.м. (договір купівлі-продажу від 16.08.2007 р., реєстр № 2483).

З метою упорядкування нумерації за відчуженим житловим будинком та земельною ділянкою площею 600,00 кв.м. залишається колишня адреса: АДРЕСА_3 . Земельній ділянці площею 427,40 кв.м., що належить ОСОБА_1 присвоєно адресу: АДРЕСА_1 ( т. 1 , а.с. 94). 08.10.2007 року ТОВ «Водне господарство» видано ОСОБА_1 технічні умови на підключення дворового вводу водопроводу, на підставі яких будинок по АДРЕСА_1 було підключено до комунальної мережі водопостачання (т. 1, а.с. 178). Крім того, 31 жовтня 2007 року ВАТ «Кіровоградобленерго» Кіровоградський міський РЕМ видано технічні умови №482-07 приєднання до електричних мереж електроустановок для населення, мета отримання ТУ- нове будівництво, місце знаходження об"єкта замовника- АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 87). Цього ж дня, 31 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Кіровоградобленерго» було укладено договір №482-07 про приєднання до електричних мереж, на підставі якого будинок АДРЕСА_1 було підключено до електричних мереж (т. 1, а.с. 88-89).

Крім того, згідно акта від 08 листопада 2007 року прийнято в експлуатацію газове обладнання по АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується відповідними актами, квитанціями про оплату зазначених послуг (т. 1, а.с. 79-82).

27 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» було укладено договір №29873 про надання послуг з газопостачання по АДРЕСА_1 (т . 1, а.с. 85-86).

Крім того, 18 грудня 2007 року ВАТ «Кіровоградобленерго» Кіровоградський міський РЕМ прийнято рішення №365-482-07 про погодження проектної документації- живляча лінія напругою 380/220 В для електропостачання житлового будинку по АДРЕСА_1 ) (т. 1, а.с. 90).

28 лютого 2008 року представником ВАТ «Кіровоградобленерго» Кіровоградський міський РЕМ складено Акт від 28.02.2008 року, згідно якого виконано обстеження ел. установки житлового будинку по АДРЕСА_1 , в зв"язку із введенням в експлуатацію електроустановки споживача (т. 1, а.с. 91).

Між ОСОБА_1 та ВАТ «Кіровоградобленерго» Кіровоградський міський РЕМ укладено 28 березня 2008 року договір №1320032 про користування електричною енергією по АДРЕСА_1 (т . 1, а.с. 92). Відповідачем ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи видаткові накладні №21 від 16.08.2007 року, №23 від 17.08.2007 року, №33 від 22.08.2007 року на придбання піно блоку і шлакоблоку на суми відповідно 16 000 грн., 12 000 грн., 16 000 грн.; договір купівлі-продажу оптової партії товарів №27/07/ДКП/008 від 24.09.2007 року, специфікація №1 до вказаного договору та рахунок-фактура №27КІ000586 від 25.09.2007 року на придбання метало черепиці та інших будівельних матеріалів для покрівлі на загальну суму 15 312, 00 грн.; замовлення №09-1582 від 15.09.2007 року на придбання 15 вікон та гарантійний талон на зазначені конструкції; видаткові накладні №ШМ -0000134 від 05.12.2007 року, №ШМ-0000162 від 11.12.2007 року, №ШМ-0001017 від 18.12.2007 року, №ШМ-0000150 від 01.02.2008 року, №ШМ-0000056 від 28.02.2008 року, №ШМ-0000490 від 12.03.2008 року, №ШМ-0000692 від 29.03.2008 року, №ШМ-0001567 від 04.04.2008 року, №ШМ-0001740 від 27.05.2008 року, на придбання гіпсокартону, профілю, саморізів, дюбелів, кріплення, шпаклівки, ґрунтовки, фарби, клею для плитки, плити, кутники, пружини для підвіса, спиці на суми відповідно 2 435,25 грн., 943, 50 грн, 204, 20 грн., 316,80 грн., 822, 60 грн., 329, 49 грн., 303, 00 грн., 143, 10 грн., 2 249,72 грн.; видаткова накладна №ШМ-0000041 від 14.01.2008 року на придбання утеплювача на суму 2 900 грн. (т. 1, а.с. 162-175, 179-187).

Крім того, відповідачем ОСОБА_1 в суді зазначено, що протягом березня-квітня 2008 року будинок було обкладено цеглою, утеплено і здійснено бетонування - відмостка. Для зазначених робіт придбані будівельні матеріали: облицювальна цегла «Скала» за видатковою накладною №ВЕ-0024386 від 21.02.2008 року на 16 853, 76 грн.; цемент за видатковою накладною №ШМ-0000693 від 29.03.2008 року на 820, 00 грн.; цемент за видатковою накладною №ШМ-0000870 від 10.04.2008 року на 820, 00 грн.; цемент за видатковою накладною №ШМ-0000939 від 15.04.2008 року на 820, 00 грн.; пінопласт за видатковою накладною №РО-0004509 від 25.04.2008 року на 2 537, 50 грн.; клей для плитки за видатковою накладною №ШМ-0000615 від 24.03.2008 року на 545,00 грн.; цемент за видатковою накладною №ШМ-0000778 від 04.04.2008 року на 1 640, 00 грн. (т. 1, а.с. 169-174, т.с. 2, а.с. 88,89).

Факт постійної участі позивачки з 2007 року у будівництві будинку, зокрема працею та коштами у набутті цього майна взагалі не підтверджується.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №943246 від 27 квітня 2012 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2007 року №2486 Кіровоградського міського нотаріального округу та рішення сесії від 26 грудня 2000 року №819 Кіровоградської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,0427 гектарів. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1, а.с. 104). Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 08.02.2016 року власником будинку АДРЕСА_1 ) на підставі свідоцтва про право власності виданого 30.01.2014 року Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області є відповідач ОСОБА_1 ( т.1, а.с. 8).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 не є майном, набутим у шлюбі, у зв`язку з чим поділу не підлягає, а державна реєстрація права власності на спірний будинок за відповідачем у 2014 року є лише офіційним підтвердженням факту набуття такого права відповідачем, яке виникло у нього у 2007 році .

Такий висновок, відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 450/624/15-ц, провадження №61-41096 св 18.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також судом з"ясовано, що 26 липня 2011 року заступник директора з логістики з комерційних питань "АСЗ №2" АТ "АК "Богдан Моторс" ОСОБА_10 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали акт про те, що один передав, а другий отримав наступний автомобіль "Hyundai Accent", кузов № НОМЕР_4 , двигун НОМЕР_13 , за ціною 128 800 грн. (т. 1, а.с. 118).

Як вбачається із квитанції №QS10724859 від 25 липня 2011 року ОСОБА_1 здійснено в Автомобільному відділенні ПАТ "КБ "Хрещатик" валютно-обмінні операції 15 400,00 дол. на 122 969,00 грн. (т. 1, а.с. 119).

Згідно квитанції № QS10725114 ОСОБА_1 внесено кошти в розмірі 128 800,00 грн. на рахунок ДП "Автоскладальний завод 2" ПАТ АК "Богдан Моторс" з призначенням платежу: за автомобіль Hyundai Accent RB 1.4 COMFERT MT, куз. НОМЕР_4 згідно рахунку-фактури №11118 від 25.07.2011 року (т. 1, а.с. 117).

В свою чергу, суд також погоджується з позицією сторони відповідача про те, що були позичені кошти у свідка ОСОБА_31 в розмірі 16 000,00 доларів США для придбання відповідачем спірного автомобіля , та в подальшому йому було повернено борг, із коштів, які отримано з депозиту, відкритого на ім"я матері відповідача ОСОБА_5 , так як зазначене прослідковується із наданих ОСОБА_1 письмових доказів та підтверджено показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_31 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 ( т.1 а.с.116, 120-121).

Так, правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у ст. 57 СК України. Відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою власністю дружини, чоловіка є речі (майно), придбані нею (ним) за кошти, які належали їй (йому) особисто. Законодавець має на увазі кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало подружжю до шлюбу, одержані за договором дарування, одержані в порядку спадкування.Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (статті 77, 78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (статті 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд вважає, що під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 довів обставини, що спростовують презумпцію спільності майна подружжя.

Доведено факт придбання спірного автомобіля за особисті кошти ОСОБА_1 , тому автомобіль також не належить до спільного сумісного майна подружжя, а був особистою власністю ОСОБА_1 , отже не підлягає поділу між подружжям.

Таким чином, позивачем не доведено вимоги первісного позову, оскільки суд вважає, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 та автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2011 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для задоволення зустрічного позову та визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; на автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2011 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 . В свою чергу, у задоволенні вимог за первісним позовом слід відмовити повністю.

Стосовно вимог відповідача в частині стягнення витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Положеннями ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, інтереси ОСОБА_1 в суді представляв на підставі угоди про представництво та надання правової допомоги №1/4/16 від 05.04.2016 року адвокат Черниш В.А.( т.1 а.с. 54-55), а також адвокат Грицина В.І., угода від 23.05.2017 року ( т.2 а.с. 75).

27.02. 2018 року представник відповідача Грицина В.І. подала до суду розрахунок суми судових витрат, зокрема правничої допомоги адвокатів у розмірі 10 000, 00 грн. та 8 000,00 грн. ( т.2 а.с. 160) , а також заяву від 14.08. 2018 року, якою просила долучити до справи квитанцію про оплату відповідачем правничої допомоги в розмірі 8 000, 00 грн. ( т.3 а.с. 77-48). Із даного розрахунку не вбачається , які саме послуги надавав адвокат, та в яких обсягах , не підтверджено взагалі заявлений розмір на 10 000,00 грн.

Тому, суд вважає, та погоджується із запереченнями сторони позивача в даній частині,? що належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем не надано, а відтак у їх стягненні слід відмовити.

При цьому , в порядку ст. 141 ЦПК України, стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6 890,00 грн. ( 552,00 грн. + 6338,00 грн. ; т.1 а.с. 60, 68 ) - сплаченого судового збору та на користь держави недовнесений судовий збір за подачу первісного позову в розмірі- 5 787,60 грн.

У стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесених судових витрат, які складаються з витрат по оплаті авто-товарознавчої експертизи 1 056,96 та 385,76 грн., загалом 1 442,72 грн., витрат за надання правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору-відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову по цій справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81,137, 141, 158, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності- задовольнити частково. Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2011 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 . Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6890,00 грн.- сплаченого судового збору.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу в розмірі 24 890, 00 грн., а також у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна- житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ), зареєстрованого за ОСОБА_1 , об"єктом спільної сумісної власності подружжя та розділу його, визнання за ОСОБА_3 права власності на 1 / 2 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ); стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартості 1 / 2 частки автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак- НОМЕР_1 , 2011 року випуску в розмірі 93 681,53 грн., стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесених судових витрат, які складаються з витрат по оплаті авто-товарознавчої експертизи 1 056,96 та 385,76 грн., загалом 1 442,72 грн., витрат за надання правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору --відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави недовнесений судовий збір за подачу первісного позову в розмірі - 5 787,60 грн.

Заходи забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, застосовані ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2016 року, шляхом накладення арешту на: житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 ); автомобіль HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак- НОМЕР_1 , 2011 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 )- скасувати. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 04.10.2019 року

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда