Справа № 344/8083/19
Провадження № 22-ц/4808/1236/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючою суддею Татаріновою О.А. 29 липня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження, повний текст якого складено 30 липня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. Позовні вимоги були мотивовані тим, що їх повнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на першому курсі денної форми навчання Інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка», а отже відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання до закінчення навчання. Посилаючись на те, що донька потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання у вищому навчальному закладі, ОСОБА_1 просила позов задовольнити та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі по 4 500 грн щомісячно до закінчення нею навчання.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 13 травня 2019 року та до закінчення її навчання в Інституті комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка», але не більше як до досягнення дитиною 23 річного віку. Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає позивач ОСОБА_1 , судом першої інстанції не враховано того, що їх донька ОСОБА_3 тимчасово проживає за місцезнаходженням навчального закладу та навчається у ВУЗі на платній основі згідно договору №203-19 від 05 серпня 2019 року, який не був досліджений судом, оскільки одержаний на руки після ухвалення оскаржуваного рішення суду. Також судом першої інстанції не було враховано, що відповідач не утримує їх доньку, яка є студенткою і потребує матеріального утримання, не бере жодної участі в її оздоровленні, що створює умови, які шкодять її законним інтересам, позбавляють її можливості отримати належну вищу освіту. Крім того, апелянт вважає, що визначений судом першої інстанції розмір стягуваних аліментів 500 грн є недостатнім, оскільки за навчання доньки згідно вищезазначеного договору потрібно оплачувати по роках навчання, зокрема за 2019-2020 навчальний рік - 18 500 грн, за 2020-2021 навчальний рік - 20 300 грн, за 2021-2022 навчальний рік - 27 100 грн. Посилаючись на вищезазначене, апелянт просить оскаржене рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнення аліментів з відповідача і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції з врахуванням рівності обов`язку утримання батьком та матір`ю повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, дійшов висновку, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, а отже спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 500 грн щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 річного віку. Однак, повністю погодитись із цим висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2).

Згідно довідки №156 від 09 серпня 2018 року донька сторін - ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка» (а.с.3).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач працює у регіональній філії «Львівська залізниця «Акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Моторвагонне депо Коломия» на посаді машиніста дизель-поїзда і його дохід за період січень-травень 2019 року становить 86 429,22 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доходи №124 від 25.06.2019 року (а.с.31). Отже, середньомісячний дохід відповідача за 2019 рік орієнтовно складає 17 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на утриманні відповідача ОСОБА_2 перебуває також і малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.32).

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача є можливість надавати допомогу повнолітній донці, яка продовжує навчання, оскільки його заробіток дозволяє утримувати себе та своїх дітей.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки до закінчення нею навчання свідчить й те, що відповідач ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття орієнтовно в розмірі 4 000 грн, що підтверджується відповідними довідками із місця роботи відповідача (а.с.31, 38).

Тому, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів у сумі 500 грн щомісячно, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 , оскільки при його визначенні судом не було враховано вартість навчання дитини та її проживання за місцезнаходженням ВУЗу.

Зокрема, із долученої до апеляційної скарги копії договору про надання освітніх послуг №203-19 від 05 серпня 2019 року загальна вартість за весь період навчання ОСОБА_3 складає 60 900 грн, з яких: за 2019-2020 навчальний рік підлягає сплаті 18 500 грн, за 2020-2021 навчальний рік - 20 300 грн, за 2021-2022 навчальний рік - 27 100 грн (а.с. 56).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки у сумі 500 грн не в змозі повною мірою забезпечити всі потреби дорослої дитини, яка продовжує навчання.

Таким чином, беручи до уваги зазначені обставини, а саме: матеріальну спроможність відповідача надавати допомогу, наявність на його утриманні малолітньої дитини, вартість навчання повнолітньої доньки та її проживання за місцезнаходженням ВУЗу, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 500 грн щомісячно слід змінити та визначити аліменти у розмірі 1 500 грн щомісячно. Такий розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами доньки, яка продовжує навчання і потребує допомоги батьків та потребами відповідача ОСОБА_2 , який має на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів. В решті рішення суду слід залишити без зміни.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2019 року в частині розміру стягуваних з ОСОБА_2 змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 13 травня 2019 року та до закінчення її навчання в Інституті комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка», але не більше як до досягнення дитиною 23 річного віку.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк