ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4426/19 Справа № 209/1310/18 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Кредитної спілки Перше кредитне товариство,

на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки Перше кредитне товариство про захист прав споживачів, про стягнення індексу інфляції, трьох процентів річних, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КС Перше кредитне товариство про захист прав споживачів, про стягнення індексу інфляції, трьох процентів річних.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у 2008 року ним були укладені з відповідачем договори про залучення внеску члена кредитної спілки. Після закінчення строку договору відповідач не повернув йому ці внески та нараховані відсотки. Рішенням Приморського районного суду від 15 листопада 2010 року його позовні вимоги були частково задоволено, стягнуто на його користь заборгованість з урахуванням індексу інфляції. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року на його користь з КС «Перше Кредитне Товариство» було стягнуто інфляційні виплати за прострочення грошових зобов`язань за період з 15 листопада 2010 року по грудень 2014 року в сумі14 975, 80 грн., та три відсотки річних в сумі 6 458, 33 грн., всього 21 434 13 грн. Позивач посилається на те, що до цього часу рішення судів не виконано, тому відповідно до ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача за весь час прострочення виконання зобов`язань в період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2018 року борг з урахуванням індексу інфляції в сумі 80961,48 гривень та три відсотки річних в сумі 9 030,20 грн. Та понесені позивачем судові витрати за сплату судового збору в розмірі 900 гривень.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 вересня 2018 року заявлені позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 суму індексу інфляції за період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2018 року в розмірі 80 961, 48 грн. та 3% річних за період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2018 року в розмірі 8 772, 63 грн., всього загальну суму 89 734, 11 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с. 75-76/

Не погоджуючись з вказаним рішенням КС «Перше кредитне товариство», подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, оскільки відносно кредитної спілки порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому неможливе нарахування 3% річних та інфляційних втрат /а.с. 105-106/.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що вона є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» був укладений договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ДЗ-9/0156/08/995 в розмірі 38 200 грн. терміном на 12 місяців під 23% річних за користування внеском.

02 жовтня 2008 року між сторонами було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ДЗ-9/0161/08/955 у розмірі 7 700 грн. терміном на 12 місяців під 23% річних за користування внеском.

15 листопада 2008 року укладено договір № ДЗ-9/0169/08/970 в розмірі 3 800 грн. терміном на 12 місяців під 23% річних.

08 грудня 2008 року укладено договір про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок № ДЗ-9/0174/08/1396 в розмірі 3 500 гривень терміном на 12 місяців під 25% річних за користування кредитом.

По закінченню строку договору відповідач не повернув суму нарахованих, але не сплачених відсотків.

Дані обставини встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2010 року та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року, тому додаткового доказуванню не підлягають в розумінні ст.82 ЦПК України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2010 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за договором внеску № ДЗ-9/0161/08/995 у розмірі 11 547, 56 грн.; за договором внеску № ДЗ-9/0156/08/995 у розмірі 52 453, 67 грн.; за договором внеску № ДЗ-9/0169/08/970 у розмірі 6 218, 78 грн. та договором внеску № ДЗ-9/0174/08/1396 у розмірі 5 610, 62 грн.

Також по справі Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист на загальну суму 75 950, 63 грн.

Рішення до цього часу не виконано.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року на користь ОСОБА_1 , з КС «Перше Кредитне Товариство» було стягнуто інфляційні виплати за прострочення грошових зобов`язань за період з 15 листопада 2010 року по грудень 2014 року в сумі 14 975, 80 грн., та три відсотки річних в сумі 6 458, 33 грн., всього 21 434 13 грн.

Також по справі Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано виконавчий лист на загальну суму 21 434,13 грн.

Рішення до цього часу не виконано.

По теперішній час зобов`язання відповідачем не виконані.

Господарським судом Одеської області від 31 травня 2011 року було порушено провадження № 7/17-2087-2011 про банкрутство КС «Перше кредитне товариство» та постановлено ухвалу, якою відповідно до ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції 1992 року введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, не нараховуються неустойка (штраф, пеня) за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів.

Цим же судом ініційовано складання Реєстру вимог кредиторів КС «ПКТ» за правилами встановленими ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції 1992 року.

Інформація про порушення провадження у справі про банкрутство КС «ПКТ» та подання вкладниками заяв до суду про визнання їх кредиторами була опублікована у газеті «Урядовий кур`єр» № 124 від 12 липня 2011 року, а також знаходилася на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою суду Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду від 31 травня 2011 року.

З матеріалі справи вбачається, що позивач звернувся з вимогами про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання у 2018 році, отже після припинення мораторію на задоволення вимог кредиторів заборгованість відповідачем погашена так і не була.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Враховуючи наведені норми закону колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування наслідків ст.625 ЦК України до даних правовідносин з огляду на непогашення суми боргу в повному обсязі на час розгляду справи.

Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції належним чином перевірив фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про задоволення заявлених позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки Перше кредитне товариство залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров