Провадження № 6/760/813/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника заявника - Шатохіна О .П.

представника стягувача - Тавлуя О.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 , суд

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 , ІН НОМЕР_1 , до повного виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року.

Посилається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 46971517 з примусового виконання виконавчого листа № 761/22884/14-ц від 09 жовтня 2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № 08-038/628К від 21 грудня 2006 року в сумі 2 833 439, 30 гр.; за договором кредиту № 08-038/340 від 06 липня 2007 року в розмірі 1 967 396, 24, за договором кредиту № 10-29/4610 від 09 листопада 2007 року в розмірі 3 784 506, 97 гр., всього на загальну суму 8 585 342, 51 гр.

26 березня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано ОСОБА_3 в семиденний строк виконати рішення суду.

Зазначає, що рішення суду боржником до цього часу не виконано, жодних дій, спрямованих на його виконання, боржником не здійснено, боржник не цікавиться перебігом виконавчого провадження та не з`являється до відділу за викликами, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

10 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Листом № 01-11/2490 від 21 квітня 2015 року Державна інспекція сільського господарства м. Києва повідомила про відсутність зареєстрованих за боржником тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів.

11 травня 2015 року УДАІ МВС України м. Києва повідомило про відсутність за боржником зареєстрованих транспортних засобів згідно даних інформаційно-автоматичної системи УДАІ м. Києва та НАІС ДДАІ МВС України.

15 серпня 2016 року листом № 09/01/17721 Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку повідомила, що ОСОБА_3 , не є серед власників, які володіють значними пакетами акцій.

22 липня 2016 року Головне управління держпраці у Київській області надало відповідь про відсутність зареєстрованих за ОСОБА_3 технологічних транспортних засобів.

Листом № від 17 вересня 2018 року Державна фіскальна служба України повідомила про відсутність доходів ОСОБА_3 та сум утриманого з них податку.

Листом № від 17 вересня 2018 року та № від 27 березня 2019 року Державна фіскальна служба України повідомила про припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

Листом № від 19 вересня 2018 року № від 26 березня 2019 року Пенсійним фондом України повідомлено про не перебування ОСОБА_3 в офіційних трудових відносинах та неотриманням ним пенсії.

Згідно витягу № від 01 липня 2019 року встановлено, що відповідно Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - серед засновників юридичних осіб ОСОБА_3 не значиться.

01 квітня 2019 року Держгеокадастр повідомив про відсутність за ОСОБА_3 земельних ділянок.

За результатом перевірки інформації щодо права власності на квартиру за місцем реєстрації боржника, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не належить боржнику.

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київської області від 23 березня 2019 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак 23 липня 2015 року знятий з реєстрації за рішенням суду.

За результатом перевірки інформації щодо права власності на квартиру за місцем попередньої реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_3 встановлено, що квартира 19 лютого 2007 року була продана ОСОБА_3 фізичній особі.

24 квітня 2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ, а саме: ПАТ «Креди Агріколь Банк», ПАТ «Райффазен Банк Аваль», ПАТ «Ощадбанк» , ПАТ «ПроКредит Банк», ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», ПАТ «Ідея Банк», ПАТ «Перший Український Міжнарожний Банк», ПАТ «Приват Банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Сбербанк».

Станом на момент звернення до суду коштів боржника в даних банківських установах не виявлено.

Згідно витягу № 179522372 від 03 вересня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за боржником відсутнє нерухоме майно.

Таким чином, за результатами вчинених дій у виконавчому провадженні № 46971517, спрямованих на виявлення та звернення стягнення на майно боржника, встановлено відсутність майна, за рахунок якого можливо виконати рішення суду.

Відповідно до сторінки 9 паспорта ОСОБА_3 НОМЕР_2 , що виданий Радянським ГУ МВС України у м. Києві 30 листопада 1999 року, боржнику видано паспорти для виїзду за кордон, а саме: серія НОМЕР_3 від 07 жовтня 2003 року - анульований; серія НОМЕР_4 від 19 лютого 2013 року, орган, що видав - 8037; НОМЕР_6 від 20 липня 2015 року, орган, що видав - 8037.

26 липня 2016 року Державна міграційна служба України повідомила, що ОСОБА_3 має два діючі паспорти, а саме: серія НОМЕР_5 від 20 лютого 2013 року, орган, що видав - 8037; серія, орган, що видав - 8037.

З метою встановлення факту перетинання державного кордону за допомогою АСВП сформовано запит до Прикордонної служби, за результатом якого в електронному вигляді отримано відповідь, згідно якої ОСОБА_3 перетинав державний кордон в наступні проміжки часу:

-виїзд 28 грудня 2016 року - в`їзд 11 лютого 2017 року (паспорт НОМЕР_6 );

-виїзд 20 березня 2017 року - в`їзд 06 травня 2017 року (паспорт НОМЕР_6 );

-виїзд 05 червня 2017 року - в`їзд 22 лютого 2018 року (паспорт НОМЕР_6 );

-виїзд 31 березня 2018 року, станом на 12 квітня 2019 року не в`їзджав.

Таким чином, боржник в 2018 році перебував в Україні 90 днів, а в 2019 - менше 183.

Боржник ОСОБА_3 особисто або через свого представника, жодного разу з моменту з моменту відкриття виконавчого провадження 26 березня 2015 року по теперішній час до відділу не з`явився, жодних дій для сприяння виконанню рішення суду не вчиняв.

З метою виклику боржника державним виконавцем неодноразово направлялися листи, а саме: виклик від 14 вересня 2018 року № 4697517/12; виклик від 05 липня 2019 року № 46971517/12, які останнім були проігноровані.

27 липня 2019 року в газеті «Голос України» № 141 (7147) розміщено оголошення наступного змісту: «АТ «Укрсоцбанк» повідомляє ОСОБА_3 , що відносно нього у ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві відкрито ВП № 46971517 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва в справі № 761/22884/14-ц, у зв`язку з чим Вам необхідно з`явитися 07 серпня 2019 року о 15.00 год. до державного виконавця Шатохіна О.П. з метою сплати боргу».

Вказане повідомлення боржником також було проігноровано.

Зазначає, що ОСОБА_5 відомо про наявність рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року в справі № 761/22884/14-ц про стягнення з нього грошових коштів.

Вказані обставини підтверджуються власноруч підписаною ОСОБА_6 заявою про перегляд заочного рішення суду та інформацією про обізнаність боржника про судовий розгляд, відображеною в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року, прийнятої за результатом перегляду заочного рішення суду.

10 серпня 2015 року боржником ОСОБА_3 видано довіреність на представлення інтересів, в тому числі в підрозділах державної виконавчої служби, на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посвідчена приватним нотаріусом КМНО Кузьменко Л.М. та дійсна до 10 серпня 2018 року, однак жодного разу представники боржника ходом виконавчого провадження не цікавилися.

Виходячи з цього, просить задовольнити подання.

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити.

Представник стягувача в судовому засіданні подання підтримав з підстав, зазначених у ньому, додатково зазначаючи, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Боржник в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на Державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 46971517 з примусового виконання виконавчого листа № 761/22884/14-ц від 09 жовтня 2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № 08-038/628К від 21 грудня 2006 року в сумі 2 833 439, 30 гр.; за договором кредиту № 08-038/340 від 06 липня 2007 року в розмірі 1 967 396, 24, за договором кредиту № 10-29/4610 від 09 листопада 2007 року в розмірі 3 784 506, 97 гр., всього на загальну суму 8 585 342, 51.

/ а.с. 6 - 7, 10 /

Державний виконавець в судовому засіданні наголошував та підтвердив представник стягувача, що рішення суду боржником у добровільному порядку не виконано.

Боржник, не з`явившись в судове засідання. дану обставину не спростував.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з даною нормою закону та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З даної норми закону випливає, що таке обмеження може мати місце лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Судом встановлено. Що виконавче провадження з виконання рішення суду відкрито державним виконавцем постановою від 26 березня 2015 року.

10 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З наданої на запити державного виконавця інформації встановити наявність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення з метою виконання рішення суду, не встановлено.

/ а.с. 11 - 24, 54 /

Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київської області від 23 березня 2019 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак 23 липня 2015 року знятий з реєстрації за рішенням суду.

За результатом перевірки інформації щодо права власності на квартиру за місцем попередньої реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_3 встановлено, що квартира 19 лютого 2007 року була ОСОБА_3 продана фізичній особі.

24 квітня 2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ, а саме: ПАТ «Креди Агріколь Банк», ПАТ «Райффазен Банк Аваль», ПАТ «Ощадбанк» , ПАТ «ПроКредит Банк», ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ АБ «Укргазбанк», ПАТ «Ідея Банк», ПАТ «Перший Український Міжнарожний Банк», ПАТ «Приват Банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Сбербанк».

Станом на момент звернення державного виконавця до суду грошові кошти в даних банках, які б належали боржнику, не виявлені.

/ а.с. 35, 55 - 72 /

Згідно витягу № 179522372 від 03 вересня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за боржником право власності на нерухоме майно не зареєстроване.

Згідно відомостей, що містяться в паспорті боржника, зокрема на дев`ятій сторінці, останньому видано паспорти для виїзду за кордон, а саме: серія НОМЕР_3 від 07 жовтня 2003 року - анульований; серія НОМЕР_4 від 19 лютого 2013 року, орган, що видав - 8037; НОМЕР_6 від 20 липня 2015 року, орган, що видав - 8037.

26 липня 2016 року Державна міграційна служба України повідомила, що ОСОБА_3 має два діючі паспорти, а саме: серія НОМЕР_5 від 20 лютого 2013 року, орган, що видав - 8037; серія НОМЕР_6 від 20 липня 2015 року, орган, що видав - 8037.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби ОСОБА_3 перетинав державний кордон в наступні проміжки часу:

-виїзд 28 грудня 2016 року - в`їзд 11 лютого 2017 року (паспорт НОМЕР_6 );

-виїзд 20 березня 2017 року - в`їзд 06 травня 2017 року (паспорт НОМЕР_6 );

-виїзд 05 червня 2017 року - в`їзд 22 лютого 2018 року (паспорт НОМЕР_6 );

-виїзд 31 березня 2018 року, станом на 12 квітня 2019 року не в`їзджав.

Таким чином, боржник в 2018 році перебував в Україні 90 днів, а в 2019 - менше 183.

/ а.с. 25 - 26, 34, 36 - 53 /

З метою виклику боржника державним виконавцем неодноразово направлялися листи, а саме: виклик від 14 вересня 2018 року № 4697517/12; виклик від 05 липня 2019 року № 46971517/12, які були проігноровані.

27 липня 2019 року в газеті «Голос України» № 141 (7147) розміщено оголошення, в якому боржник повідомлявся щодо наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва в справі № 761/22884/14-ц та необхідності явки боржника до державного виконавця з метою сплати боргу.

В матеріалах справи міститься заява про перегляд заочного рішення суду від боржника, що свідчить про обізнаність останнього про наявність судового спору.

Крім того, 10 серпня 2015 року боржником видано довіреність на представництво своїх інтересів двом особам, які жодного разу до державного виконавця не з`явилися.

/ а.с. 8 - 9, 27 - 33 /

Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність самого факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

В розумінні вимог даного закону ухиленням від виконання зобов`язання, покладеного на боржника рішенням суду, є такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Викладене вище свідчить про те, що дії боржника в виконавчому провадженні свідчать про те, що він ухиляється від виконання рішення суду і такі його дії є свідомими.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

За змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1787/2011 від 02 січня 2011 року зазначено,що виконання рішень Європейського суду з прав людини відзначається існуванням основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права.

Щодо України ці проблеми пов`язані, зокрема, з хронічним невиконанням рішень національних судів.

Суд враховує, що з точки зору ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В той же час, суд враховує також і те, що відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Враховуючи ці обставини, встановлений рішення суду обов`язок боржника, тривалість виконавчого провадження, суд вважає, що такі заходи не можуть свідчити про обмеження прав боржника, оскільки як він, так і стягувач є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх інтересів державою.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість подання та його задоволення.

Керуючись ст. ст. 2,10, 12,18, 441 ЦПК України, ст.ст.1, 18 Закону України « Про виконавче провадження», ст. ст.6 - 8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити в праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / до виконання боргових зобов`язань, покладених на нього рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08 жовтня 2019 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва