МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Справа №370/2658/19

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торговельне об`єднання Будівельник» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі позивач) звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торговельне об`єднання Будівельник» (далі ТОВ «ВТО Будівельник», відповідач), в якому вказала, що у період з 01.06.2018 року по 29.12.2018 року вона знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «ВТО Будівельник». За цей час з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 3 265,88 грн., та 1306,36 грн., компенсація за невикористану щорічну відпустку відповідно до ст. 83 КЗпП України тривалістю 10 календарних днів. Однак, в день звільнення позивача 29.12.2018 року відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми, належні при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 165 робочих дні, з нього на підставі ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 24 494,1 грн.

Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача 4572,24 грн., невиплачених сум при її звільненні та 24494,10 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 10.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 10.09.2019 року, яку було надіслано за адресою місця знаходження відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідач отримав 30.09.2019 року. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

У період з 01.06.2018 року по 29.12.2018 року ОСОБА_1 , знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «ВТО Будівельник», що підтверджується записами у вкладці до трудової книжки без серії та номеру від 07.09.1968 року та вкладиш до трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 4-18).

Під час перебування позивача у трудових правовідносинах з відповідачем, останнім була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 3 265,88 грн., що підтверджується відомостями про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) у довідці Пенсійного фонду України від 04.09.2019 року, сформованої засобами автоматичних систем за № НОМЕР_3 8401 9144 5419 (а.с. 19) та не спростовано відповідачем.

Як вбачається із записом у вкладиші серії НОМЕР_1 до трудової книжки, 29.12.2018 року позивач була звільнена за власним бажанням згідно наказу № 320К від 29.12.2018 року.

Як вказує позивач, а відповідач не заперечив, вказаним наказом, була також передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку відповідно до ст. 83 КЗпП України тривалістю 10 календарних днів, що вбачається з нарахованих до виплати сум у грудні 2018 року згідно довідки Пенсійного фонду України від 04.09.2019 року, сформованої засобами автоматичних систем за № НОМЕР_3 8401 9144 5419.

У липні 2019 року позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою провести розрахунок належних сум при звільненні та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, яку відповідач отримав 12.07.2019 року, проте вказана вимога залишена поза увагою (а.с. 28-32).

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказів на підтвердження обставин, що у день звільнення позивача 29.12.2018 року відповідач письмово повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та здійснив виплату належних коштів, суду відповідачем не надано, відтак суд приходить до висновку, що відповідачем порушено вимоги ст. 116 КЗпП України, а відтак порушено і права позивача щодо належної оплати її праці.

Відповідно до здійснених розрахунків на підставі відомостей довідки Пенсійного фонду України від 04.09.2019 за № НОМЕР_3 8401 9144 5419, у зв`язку із звільненням позивача, відповідачем було нараховано всього 5 679,80 грн., з яких 3265,88 грн., заробітної плати за грудень 2018 року, 1306,36 грн., компенсації за 10 днів невикористаної відпустки, 1107,56 грн., податку на доходи фізичних осіб та військовий збір.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягненню з відповідача на користь позивача 3265,88 грн., заробітної плати за грудень 2018 року, 1306,36 грн., компенсації за 10 днів невикористаної відпустки, а у сумі - 4 572,24 грн.

Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до здійсненого розрахунку на підставі довідки Пенсійного фонду України від 04.09.2019 за № 8406 8401 9144 5419, середньомісячна заробітна плата за сім календарних місяці склала 4 288,83 грн. За таких обставин, середньоденна заробітна плата позивача складає 148,449091 грн., що відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року.

У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 165 робочих дні (розрахунок наведено на а.с. 26-27), з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 24494,1 грн. (148,449091 грн., х 165).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позивач, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судових витрат, відсутні особи, що понесли судові витрати, їх слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торговельне об`єднання Будівельник» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торговельне об`єднання Будівельник» на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3265,88 грн., заробітної плати за грудень 2018 року, 1306,36 грн., компенсації за 10 днів невикористаної відпустки, 24494,10 грн., середнього заробітку за час затримки в розрахунку, а всього: 29066,34 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2019 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торговельне об`єднання Будівельник» - адреса: 08001, смт Макарів Макарівського району Київської області, вул. В.Стуса, 37; .

Суддя О.В. Тандир