ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка самоусунулася від утримання та виховання дитини, не цікавиться станом здоров`я, не виявляє материнської уваги та турботи. Згідно рішення суду від 2018 року малолітня ОСОБА_3 відібрана у одинокої матері ОСОБА_1 , без позбавлення батьківських прав та дитині встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Станом на 02.01.2019 заяв від ОСОБА_1 щодо повернення їй на виховання дитини, до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради не надходило, що свідчить про байдужість матері до подальшої долі дитини.

21 березня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити, справу розглянути в її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, що були призначені на 22.07.2019, 20.08.2019, 12.09.2019 та 04.10.2019 не з`явилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином, про що свідчать її особистий підпис в матеріалах справи та оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, причини неявки суду не повідомила. В підготовчому засіданні 20.05.2019 позов не визнала.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні 05.06.2019 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Фастові Київської області, та її батьками є: ОСОБА_4 і ОСОБА_1 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.16).

Мати малолітньої ОСОБА_3 , ОСОБА_1 самоусунулася від утримання та виховання дитини, не цікавиться станом її здоров`я, не виявляє материнської уваги та турботи.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2019 відібрано малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав.

Згідно Рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №269 від 18.06.2018 встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області №344 від 20.07.2018, над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено опіку та призначено опікуном дідуся дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Висновку №06-23/622 від 31.01.2019, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол №1 від 03.01.2019, позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.7-8).

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що в даному випадку, мати ОСОБА_3 взагалі самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться станом її здоров`я, не виявляє материнської уваги та турботи.

Отже, у зв`язку з встановленими судом обставинами, заперечення відповідача ОСОБА_1 . проти позбавлення її батьківських прав, які б спростували позицію позивача, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження, крім цього, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження заперечень проти позову.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок №06-23/622 від 31.01.2019, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки.

Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі вихованням своєї доньки не займається і ухиляється від своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, оскільки не цікавиться її життям та здоров`ям, не спілкується з нею та не має наміру підтримувати її та турбуватися про неї, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно доньки, а позбавлення батьківських прав відповідача забезпечить належний захист дитини, а саме її життя та здоров`я.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно роз`яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може, на вимогу позивача або з власної ініціативи, вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину.

Отже, оскільки відповідачів добровільному порядку не надають матеріальної допомоги на утримання сина, хоча повинні та мають таку можливість, бо є людьми працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з них аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись п. 15,16 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 164 СК України, ст. 4, 13, 81, 235, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт: НОМЕР_3 виданий Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 28.05.2002, відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М.Ковалевська