22-ц/804/2673/19
266/3917/19

Головуючий у І інстанції Федотова В.М.
Єдиний унікальний номер 266/3917/19
Номер провадження 22-ц/804/2673/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Мальцева Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2019 року, постановлену в м. Маріуполі Донецької області 21 серпня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на частину майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції необґрунтовано повернуто її позовну заяву, оскільки в своїй заяві, поданої на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, вона зазначила про неможливість усунення окремих, зазначених в ухвалі, недоліків. Також, в своїй заяві вона просила зменшити суму судового збору або звільнити її від сплати, посилаючись на відсутність доходів та на підтвердження цього надала відповідні докази.

Справа розглядається в суді апеляційної інстанції за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України, з особливостями, встановленими главою 1 «Апеляційне провадження», без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України позивачка недоліки позовної заяви не усунула, вимоги ухвали судді про залишення позовної заяви без руху не виконала.

Проте, апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Зі змісту ухвали судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2019 року вбачається, що позовна заява була залишена без руху у зв`язку з тим, що позивачка, звертаючись із позовом, порушила вимоги ст.ст. 175, 177 ЦПК України та не вказала вартість рухомого та нерухомого майна, відповідно до якої необхідно визначити ціну позову; судовий збір сплачено не в повному розмірі, оскільки ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна; не надано доказів на підтвердження права власності спірного майна та не зазначені підстави неможливості отримання даної інформації.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали суду від 22 липня 2019 року про залишення позовної заяви без руху позивачкою подано до суду заяву, в якій вона, посилаючись на постанову Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року зазначає, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається подружжям. Також вказує, що вона не має можливості надати копії правовстановлюючих документів, оскільки вони знаходяться у відповідача, отримати самостійно вказані документи вона також не має можливості, оскільки вони надаються лише за запитом суду. Щодо сплати судового збору зазначала, що доходів вона не має, про що надала відповідні докази та просила зменшити розмір судового збору до 768,40 грн., який вже сплачено нею, або звільнити від його сплати.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст.ст. 175, 177 ЦПК України визначені основні вимоги щодо форми і змісту позовної заяви, подання копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Повернути заяву позивачеві суд може тільки у випадках наявності недоліків позовної заяви прямо встановлених ст. ст. 175 і 177 ЦПК України.

Суд першої інстанції не позбавлений можливості визначати обставини справи,які підлягають встановленню та збирати відповідні докази під час підготовчого провадження (ст. 189 ЦПК України).

Що стосується ціни позову, яка на думку суду першої інстанції не відповідає дійсній вартості спірного майна, необхідно враховувати положення частини 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якої у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального і матеріального права, тому її необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2019 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2019 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Є.Є. Мальцева