ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6736/19 Справа № 214/2169/18 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:
позивач - Кредитна спілка «ІСТОК»,

відповідач- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 19 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Прасоловим В.М. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 29 жовтня 2018 року,-
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2018 року позивач Кредитна спілка «ІСТОК» (далі - КС «ІСТОК» ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «ІСТОК», МФО 300023, заборгованість за кредитним договором №4913 від 08.06.2017 року, станом на 31.03.2018 року, у розмірі 40 526 грн 46 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 12 320, 55 грн.; заборгованість за платою - 24 606, 60 грн.; заборгованість по відсотках - 0, 16 грн.; інфляційні нарахування - 2 843, 40 грн.;. 3 % відсотків річних- 755, 75 грн.
В обґрунтування позову навів зазначив, що 08 червня 2017 року до КС «ІСТОК» звернувся ОСОБА_1 із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки (протокол №127 від 08.06.2017) на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень (витяг з протоколу спостережної ради № 16 від 20 травня 2004 року ) заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом ОСОБА_1 в члени КС «ІСТОК».
У той же день, 08 червня 2017 року, ОСОБА_1 сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджено прибутковими касовими ордерами № 266-3;266-4 від 08 06.2017р.
Таким чином, на підставі ст.10, ч.2. ст.16 Закону України «Про кредитні спілки ОСОБА_1 набув членства у КС «ІСТОК».
08 червня 2017 року відповідач подав до позивача заяву на отримання кредиту та в цей же день, кредитний комітет позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки - відповідачу (протокол від 08 червня 2017 року ).
08 червня 2017 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № КД-4913 (далі кредитний договір).
Позивач на дату надання кредиту був зареєстрований як юридична особа та фінансова установа, що підтверджується витягом з ЄДР та свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, а також отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 16 лютого 2017 року № 311).
Таким чином, на дату укладання кредитного договору позивач володів необхідним обсягом правосуб`єктності для здійснення діяльності щодо надання кредитів.
Відповідно до п.1.1. кредитного договору, позичальник отримав кредит у сумі 20 000 грн. 00 коп і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 26 червня 2018 року.
Відповідно до п.2.5. кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,001% річних.
Відповідно до п.2.7. кредитного договору плата за надання кредиту становить 46,999 % щорічно (далі по тексту плата).
Кредитний договір між позивачем та позичальником укладений у відповідності до ст.638 ЦК України, згідно якої договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди по всіх істотних умовах договору. Кредитний договір скріплений особистим підписом позичальника, що свідчить про його згоду з умовами отримання та повернення кредиту.
Таким чином, у відповідності зі ст.526 ЦК України з боку позичальника, стосовно позивача, виникло зобов`язання, згідно якого позичальник зобов`язаний повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплачувати відсотки за кредитом та інші передбачені договорами нарахування в терміни встановлені кредитним договором.
Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами договору, що підтверджується видачею позичальнику кредиту відповідно до умов договору (копія видаткового касового ордеру ).
Згідно п.4.2. кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі вказані в графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань (далі по тексту - графік), що наведено у додатку до кредитного договору, який є його невід`ємною частиною.
Згідно п.4.4. кредитного договору платежі проводяться позичальником згідно з графіком у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок.
Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови кредитного договору.
Відповідно до додаткового договору №1 який є невід`ємною частиною кредитного договору №КД-4913 від 08 червня 2017 року, укладеного між сторонами 26 липня 2017, у зв`язку із порушенням позичальником графіку повернення кредиту збільшено відсоток плати за надання кредиту з 46,999% до 187,9% річних.
Відповідно розділу 6.2 кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або відсотків більш як на один календарний місяць кредитор набуває права вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов Ддговору.
У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору, визначених п.п.6.2., 6.3. кредитного договору, 23.01.2018 року відповідачу ОСОБА_1 на адресу реєстрації : АДРЕСА_1 , та за місцем роботи; АДРЕСА_2 , було направлено лист попередження. №16. З місця реєстрації та з місця роботи повернулися рекомендовані повідомлення про отримання листів.
Вказане звернення було залишено без відповіді та борг по сьогоднішній день відповідачем не погашено, що свідчить про невиконання боржником умов кредитного договору, тобто про порушення зобов`язань встановлених умовами кредитного договору.
Відповідно до п.1.1. Кредитного договору №КД-4913 від 08 червня 2017 р. позичальник зобов`язаний повернути кредит у сумі 20 000 грн. 00 коп.
Згідно пункту 4.2. кредитного договору позичальник щомісячно сплачує кредитору плату, що складається з нарахованої плати та частини кредиту, до дати та у розмірі , що вказані у графіку повернення кредиту, та сплати зобов`язань, наведеному у додатку до Договору, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до графіку позичальник зобов`язаний здійснювати щомісячний платіж по датам вказаним у графіку, у розмірі 2480,00 грн., що складається з частини основної суми кредиту та нарахованої плати за фактичну кількість днів в місяці між плановими датами, починаючи з дати надання кредиту.
Станом на дату подання позовної заяви 31 березня 2018 року позичальник мав би сплатити за графіком 9 платежів по 2480 грн 00 коп., що становить 22 320 грн 00 коп. Проте, позичальник замість дев`яти платежів здійснив лише два у розмірі 9 920 грн., з яких- 7679 грн 45 коп. основної суми кредиту та 2240 грн 55 коп.- плати, отже залишок основної суми (тіла кредиту) становить 12 320,55 грн, відповідно розрахунку: 20 000 грн 00 коп. - 7679 грн 45 коп. = 12 320 грн 55 коп.
Відповідно до п.2.7. кредитного договору №КД 4913 від 08 червня 2017 р, плата за надання кредиту становить 46,999% щорічно.
Відповідно до п.1 додаткового договору від 26 липня 2017р. № 1 до кредитного договору № КД-4913 від 08 червня 2017 р. плата за надання кредиту складає 187,9% щорічно з дня укладання додаткового договору.
Відповідно до п.3.5. кредитного договору нарахування плати починається з дня фактичного отримання позичальником грошових коштів на рахунок та здійснюється щомісячно виходячи з фактичної кількості днів у місяці до дня повного погашення кредиту.
Таким чином, період за який нараховується заборгованість у вигляді плати, розмір якої визначено вищезазначеним додатковим договором до кредитного договору, становить 249 днів - з 26 липня 2017 р. по 31 березня 2018 р. включно.
Період за який нараховується плата, розмір якої визначено п.2.7. кредитного договору та який діяв до укладання вищезазначеного додаткового договору до кредитного договору становить 47 днів - з 08 червня 2017 р. по 26 липня 2017 р. включно.
Відповідно п.3.6 кредитного договору № КД-4913 від 08 червня 2017 р., базою для нарахування плати є сума кредита, вказана в п.1.1 договору.
Згідно п.3.7. при розрахунку плати за кредитом приймається рік, що містить 365 календарних днів.
Отже, за період з 08 червня 2017 р. по 26 липня 2017 р. нарахована плата за кредитним договором № КД-4913 від 08 червня 2017 р у розмірі: 20 000 х 46,999% / 365 х 47 к.д. = 1 210,39грн.
В подальшому, за період з 26 липня 2017 р. по 31 березня 2018 р. нарахована плата за додатковим договором №1 від 26 липня 2017р. до кредитного договору № КД-4913 від 08 червня 2017 р. у розмірі: 20 000 х 187,9% / 365 х 249 к.д. = 25 636,77 грн.
Таким чином, за період з 08.06.2017 р. по 31.03.2018 р. нарахована плата за надання кредиту у розмірі: 1 210,39 грн.+ 25 636,77 грн.= 26 847,15 грн.
За період з 08 червня 2017р. по 31 березня 2018р. відповідачем здійснено лише два платежі на суму 9 920 грн., з яких 2 240,55 грн. зараховано на погашення плати, отже прострочена заборгованість по платі по кредитному договору № КД-4913 від 08 червня 2017 р. складає: 26 847,15 грн. (нараховано ) - 2 240, 55 грн. (погашено) = 24 606,60 грн.
Відповідно до п.п.2.5 та 3.1. кредитного договору №КД-4913 від 08 червня 2017 р., позичальник зобов`язаний сплатити відсотки (проценти) у розмірі 0,001% річних за фактичний термін користування кредитом.
Згідно п.3.3. кредитного договору, при розрахунках за договором приймається рік, що містить 365 календарних днів.
Відповідно до п.3.2. кредитного договору, базою для нарахування відсотків є сума кредиту, вказана в п.1.1. кредитного договору.
Період за який нараховуються відсотки становить 296 календарних днів - з 08 червня 2017 р. по 31 березня 2018 р. включно.
Відсотки за кредитним договором №КД- 4913 від 08.06.2017р нараховуються за такою формулою: відсотки (грн.) = сума кредиту х відсоткову ставку х кількість днів у періоді / кількість календарних днів за рік.
Таким чином, за період з 08.06.2017 р. по 31.03.2018 р. прострочена заборгованість по відсотках за кредитним договором №КД-4913 від 08.06.2017р. становить: 20 000 х 0,001% х 296 / 365 = 0,16 грн.
Отже, прострочена заборгованість по кредитному договору №КД- 4913 від 08.06.2017р. складає: залишок основної суми (тіла кредиту): 12 320, 55 грн + заборгованість по відсотках: 0,16 грн + прострочена заборгованість по платі за надання кредиту 24 606,60 грн.= 36 927,31 грн.
Згідно п. 2 ст.21 ЗУ «Про Кредитні спілки» кредитна спілка має право самостійно встановлювати: розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою; ціни (тарифи) на послуги, що надаються кредитною спілкою;..
У разі порушення умов кредитного договору позичальник несе відповідальність передбачену ст. 625 ЦК України. Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Згідно 4.6.1.договору, повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, згідно ст. 625 ЦК».
3 % річних від простроченої суми, визначених п. 4.6.1. кредитного договору, розраховується за формулою: 3 % річних = прострочена сума х 3% х кількість днів прострочення / 365, де прострочена сума = 36 927,31 грн., кількість днів прострочення з 26.07.2017 по 31.03.2018 = 249 к.д., та дорівнюють 36 927,31 грн. х 3 % х 249 / 365 = 755,75 грн.
Інфляційні нарахування розраховуються за формулою : Ін = прострочена сума (сукупний індекс інфляції за період -100)/100, де прострочена сума = 36 927,31 грн., індекс інфляції за період = 107,7 та дорівнюють 36 927,31 грн. (107,7-100)/100 = 2 843,40 грн.
Таким чином, загальна заборгованість за кредитним договором №КД-4913 від 08.06.2017р. за період з 26.07.2017 р. по 31.03.2018 р. становить 40 526 грн. 46 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 12 320,55 грн.; заборгованість за платою -24 606,60 грн.; заборгованість по відсотках - 0,16 грн.; інфляційні нарахування - 2 843,40 грн.; 3 % відсотків річних - 755,75 грн.
Заочним рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 рок позов Кредитної спілки «ІСТОК» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , на користь КС «ІСТОК», МФО 300023, заборгованість за кредитним договором №4913 від 08.06.2017 року, станом на 31.03.2018 року, у розмірі 40 526 грн 46 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 12 320, 55 грн.; заборгованість за платою - 24 606, 60 грн.; заборгованість по відсотках - 0, 16 грн.; інфляційні нарахування - 2 843, 40 грн.;. 3 % відсотків річних- 755, 75 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , на користь КС «ІСТОК», МФО 300023, витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.
Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від27 червня 2019 року в резолютивній частині рішення виправлена описка в частині суми стягнення з ОСОБА_1 судового збору. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн.
Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 року залишена без задоволення.
Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухваленим заочним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 12 230,55 грн., в решті позовних вимог, відмовити.
Зокрема зазначає, що відповідно до наказу №14-РС від 27.07.2016 він був прийнятий на військову службу у Збройні Сили України за контрактом з 27 липня 2016 року під час мобілізації в особливий період про, що він вказував суду в особистих поясненнях під час судового засідання 17 липня 2018 року. При цьому, вказує, що судом першої інстанції при встановленні розміру заборгованості не було враховано той факт, що він є військовослужбовцем, а тому на нього розповсюджуються пільги встановлені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» де зазначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи і судом встановлено, що Позивач є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених Законом України «Про Кредитні спілки».
Відповідно до п. 5.1. Статуту кредитної спілки, кредитна спілка: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.
08 червня 2017 року до КС «ІСТОК» звернувся ОСОБА_1 із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки прийнято рішення про прийом ОСОБА_1 в члени КС «ІСТОК».
08 червня 2017 року ОСОБА_1 сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок та набув членства у КС «ІСТОК».
Позивач на дату надання кредиту був зареєстрований як юридична особа та фінансова установа, а також отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
08 червня 2017 року відповідач подав до позивача заяву на отримання кредитуі в цей же день, кредитний комітет позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки відповідачу.
08 червня 2017 року сторони уклали кредитний договір № КД-4913.
Кредит надано члену КС на умовах зворотності, платності, строковості, забезпеченості та цільового використання.
Відповідно до п.1.1. кредитного договору, позичальник отримав кредит у сумі 20 000 грн. 00 коп. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені кредитним договором. Строк дії договору становить 12 календарних місяців, до 26 червня 2018 року.
Відповідно до п.2.5. кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,001% річних.
Згідно п.2.7. кредитного договору плата за надання кредиту становить 46,999 % щорічно.
Відповідно до п.4.2. кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати платежі вказані в графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, що наведено у додатку до кредитного договору, який є його невід`ємною частиною.
Згідно п.4.4. кредитного договору платежі проводяться позичальником згідно з графіком у повному обсязі шляхом внесення готівкою в касу або на зазначений у договорі рахунок.
Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови кредитного договору.
Відповідно до п.п.7.3 кредитного договору досудовий порядок врегулювання спору, визначений п.6.3. договору, - є обов`язковим для сторін.
Пунктом 6.2.,.6.3. та пп.6.3.1. кредитного договору передбачено: «У разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; Кредитор, з урахуванням вимог, передбачених ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування", набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору; Якщо протягом тридцяти календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитора, позичальник не погасив кредит та/або нараховані проценти та плату, кредитор набуває право звернутись до суду для стягнення в примусовому порядку. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитора втрачає чинність.
Пункотом 6.3.1 сторони погодили, що досудовий порядок врегулювання спору по даному договору, вказаний в п.6.3 договору,- є вичерпним.
У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з графіком, на виконання заходів досудового врегулювання спору, визначених п.п.6.2., 6.3. кредитного договору, 23.01.2018 року відповідачу ОСОБА_1 на адресу реєстрації : АДРЕСА_1 , та за місцем роботи; АДРЕСА_2 , було направлено лист попередження. №16. З місця реєстрації та з місця роботи повернулися рекомендовані повідомлення про отримання листів.
Зазначене звернення позивача було залишено без відповіді та борг по сьогоднішній день відповідачем не погашено.
26.07.2017 року позивачем і відповідачем шляхом укладення додаткового договору №1 який є невід`ємною частиною кредитного договору, до кредитного договору від 08 червня 2017 року внесені зміни, якими плата за надання кредиту збільшена з 46,999% до 187,9% щорічно.
Відповідно до п.1.1. Кредитного договору №КД-4913 від 08 червня 2017 року, позичальник зобов`язаний повернути кредит у сумі 20 000 грн. 00 коп.
Згідно графіку, позичальник зобов`язаний здійснювати щомісячний платіж по датам вказаним у ньому, у розмірі 2480,00 грн., який складається з частини основної суми кредиту та нарахованої плати за фактичну кількість днів в місяці між плановими датами, починаючи з дати надання кредиту.
Станом на дату подання позовної заяви 31 березня 2018 року, позичальник ОСОБА_1 за графіком мав би сплатити 9 платежів по 2480 грн 00 коп., що становить 22 320 грн 00 коп. Проте, відповідач здійснив лише два платежі у розмірі 9 920 грн., з яких-7 679 грн 45 коп. основної суми кредиту та 2 240 грн 55 коп.- платаза надання кредиту.
Таким чином, відповідачем сплачено 7 679 грн. 45 коп. основної суми (тіла) кредиту, отже, залишок основної суми (тіла кредиту) становить- 12 320 грн., виходячи з розрахунку: 20 000 грн 00 коп. - 7679 грн 45 коп. = 12 320 грн 55 коп.
Згідно п.2 ст.21 ЗУ «Про Кредитні спілки» кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою; ціни (тарифи) на послуги, що надаються кредитною спілкою.
Відповідно до п.2.7. кредитного договору №КД 4913 від 08 червня 2017 р, плата за надання кредиту становить 46,999% щорічно.
Відповідно до п.1 додаткового договору від 26 липня 2017р. №1 до кредитного договору № КД-4913 від 08 червня 2017 р. плата за надання кредиту складає 187,9% щорічно з дня укладання додаткового договору.
Згідно п.3.5. кредитного договору нарахування плати починається з дня фактичного отримання позичальником грошових коштів на рахунок та здійснюється щомісячно виходячи з фактичної кількості днів у місяці до дня повного погашення кредиту.
Період за який нараховується заборгованість у вигляді плати, розмір якої визначено вищезазначеним додатковим договором до кредитного договору, становить 249 днів з 26 липня 2017 р. по 31 березня 2018 р. включно.
Період за який нараховується плата, розмір якої визначено п.2.7. кредитного договору та який діяв до укладання вищезазначеного додаткового договору до кредитного договору становить 47 днів з 08 червня 2017 р. по 26 липня 2017 р. включно.
Відповідно п.3.6 кредитного договору № КД-4913 від 08 червня 2017 р., базою для нарахування плати є сума кредита, вказана в п.1.1 договору.
Відповідно п.3.7. при розрахунку плати за кредитом приймається рік, що містить 365 календарних днів. Отже, за період з 08 червня 2017 р. по 26 липня 2017 р. нарахована плата за кредитним договором № КД-4913 від 08 червня 2017 р у розмірі: 20 000 х 46,999% / 365 х 47 к.д., що дорівнює 1210,39грн.
Плата за кредитом за період з 26 липня 2017 р. по 31 березня 2018 року нарахована за додатковим договором № 1 від 26 липня 2017р. до кредитного договору № КД-4913 від 08 червня 2017 р. у розмірі: 20 000 х 187,9% / 365 х 249 к.д. та становить 25 636,77 грн.
Таким чином плата за надання кредиту за період з 08.06.2017 р. по 31.03.2018 р. становить-26 847,15 грн., відповідно розрахунку:1210,39 грн.+ 25636,77 грн.= 26 847,15 грн.
Як встановлено судом, відповідачем за період з 08 червня 2017р. по 31 березня 2018р. здійснено лише два платежі на суму 9 920 грн., з яких 2 240,55 грн. зараховано на погашення плати за кредит, тому прострочена заборгованість по платі за кредит від 08 червня 2017 р. становить-24 606,60 грн., згідно розрахунку:26 847,15 грн. (нараховано ) - 2 240, 55 грн. (погашено) = 24 606,60 грн.
Відповідно до п.п. 2.5 та 3.1. кредитного договору №КД-4913 від 08 червня 2017 р., позичальник зобов`язаний сплатити відсотки (проценти) у розмірі 0,001% річних за фактичний термін користування кредитом.
Згідно п.3.3. кредитного договору, при розрахунках за договором приймається рік, що містить 365 календарних днів.
Відповідно до п.3.2. кредитного договору, базою для нарахування відсотків є сума кредиту, вказана в п.1.1. кредитного договору, тобто 20 000 грн.
Період за який нараховуються відсотки становить 296 календарних днів - з 08 червня 2017 р. по 31 березня 2018 р. включно.
Таким чином прострочена заборгованість по відсотках за кредитним договором №КД-4913 від 08.06.2017р. за період з 08.06.2017 р. по 31.03.2018 р. становит 0,16 грн., виходячи з розрахунку: 20 000 х 0,001% х 296 / 365 = 0,16 грн.
Отже, прострочена заборгованість по кредитному договору №КД- 4913 від 08.06.2017р. складає: залишок основної суми (тіла кредиту): 12 320, 55 грн + заборгованість по відсотках: 0,16 грн + прострочена заборгованість по платі за надання кредиту 24 606,60 грн., що дорівнює 36 927,31 грн.
3 % річних від простроченої суми, визначених п.4.6.1. кредитного договору, становить 755,75 грн., відповідно розрахунку: 3 % річних = прострочена сума х 3% х кількість днів прострочення / 365, де прострочена сума = 36 927,31 грн., кількість днів прострочення з 26.07.2017 по 31.03.2018 = 249 к.д., та дорівнюють 36 927,31 грн. х 3 % х 249 / 365 = 755,75 грн.
Інфляційні нарахування становлять 2 843,40 грн.
Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №КД-4913 від 08.06.2017р. за період з 26.07.2017 р. по 31.03.2018 р. становить 40 526 грн. 46 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 12 320,55 грн.; заборгованість за платою-24 606,60 грн.; заборгованість по відсотках - 0,16 грн.; інфляційні нарахування - 2 843,40 грн.; 3 % відсотків річних - 755,75 грн.
Вказані факти й обставини суд встановив на підставі письмових доказів: заяви (а.с.11), витягу з протоколу (а.с.12), касового ордеру (а.с.14, 29), заявки (а.с.15), протоколу засідання (а.с.16), кредитного договору (а.с.17), додатку до кредитного договору (а.с.18), Статуту (а.с.19-25), виписки (а.с.26), свідоцтва (а.с.27), розпорядження (а.с.28), повідомлення (а.с.30), рекомендованого повідомлення (а.с.31), додаткового договору № 1 (а.с.32).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог КС «ІСТОК», суд першої інстанції керувався нормами статей: 525, 526, ч.1 ст.546, ч.1 ст.549, ч.1 ст.550, ч.2 ст.625, ст..1049,1050, 1054 УК України, й виходив з того, що позовні вимоги КС «Істок» є обґрунтованими, оскільки вони підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів, тоді, як твердження відповідача про те, що він є військовослужбовцем, у зв`язку із чим відсотки за договором йому не повинні нараховуватися, не можуть бути прийняті до уваги, так як, ОСОБА_1 на підтвердження даної обставини доказів суду не надано.
Згідно з ч.1 ст.11, п.1 ч. 2 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
У відповідності до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов?язання.
У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

З урахуванням наведених норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконує відповідного грошового зобов`язання, у зв`язку із чим, останній прострочив виконання зобов`язання з повернення суми кредиту та процентів за правочином.

Врахувавши вищевказане, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що існує законне правове підґрунтя для повного задоволення позовних вимог КС «Істок» та за даним спором стягненню з ОСОБА_1 підлягає грошова сума у загальному розмірі 40 526,46 грн.

Однак судова колегія не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до заявки на отримання кредита члена КС «ІСТОК» Афанасьєва Є.Д., місцем роботи заявника зазначена військова частина НОМЕР_2 , звання матрос, посада радіометрист, вислуга років 1,5, дата закінчення контракту- 07.2019, розмір доходу отримувача 7200 грн. (а.с.15-зворот).

Окрім того, з журналу судового засіданні від 17 липня 2018 року, також видно, що відповідач вказував суду, що він перебуває на військовій службі, однак при собі не має військового квитка та документів, які б підтверджували часткове погашення боргу, у звязку із чим, суд оголосив перерву по справі до 14.00 год. 18.09.2018 та надав відповідачу час для представлення суду документів на підтвердження його статусу військовослужбовця (а.с.50).

Матеріалами справи встановлено, що 18 вересня 2018 року через відрядження головуючого судді, судовий розгляд не відбувся та розгляд справи було відкладено на 12.00 год. 19 жовтня 2018 року, про, що відповідач був повідомлений належним чином шляхом вручення повістки про виклик до суду під розписку (а.с.55-57).

19 жовтня 2018 року відповідач належним чином повідомлений не з`явився в судове засідання, заяв про відкладення розгляду справи не надав у звязку з чим, суд на підставі ст.ст.223,280 ЦПК України провів заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення, в якому, зокрема зазначив про часткове визнання відповідачем позову через його статус військовослужбовця (а.с.65).

Також, з матеріалів справи видно, що 25 квітня 2019 року під час перегляду заочного рішення судом першої інстанції, ОСОБА_1 на підтвердження свого статусу військовослужбовця надав суду наступні докази: витяг із наказу №103/ДС від 03.12.2018, згідно, якому з 23 жовтня 2018 року старшого матроса ОСОБА_1 , комендора-сигнальника військової частини НОМЕР_3 -Т залучено до особового складу Збройний Сил України (а.с.90), довідку №1980 від 28.12.2018 щодо перебування старшого матроса ОСОБА_1 на військовій службі військової частини НОМЕР_3 (а.с.91), копію військового квитка, серії НОМЕР_4 де відображено шлях відповідача як військовослужбовця (а.с.92-93), а також копію рапорта командира військової частини НОМЕР_3 щодо неможливості прибуття старшого матроса ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 19 жовтня 2018 року через виконання останнім завдання за призначенням (а.с.94).

Окрім того, з військового квитка відповідача видно, що відповідно до наказу №14-РС від 27.07.2016 ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу у Збройні Сили України за контрактом з 27 липня 2016 року (а.с.93).
Отже, апеляційним переглядом встановлено, що на час укладення кредитного договору 08.06.2017, додатку №1 до цього договору- 26.07.2017, ухвалення заочного рішення-19.10.2018, відповідач ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця, що підтверджено наведеними вище доказами.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, в статях 1-2 даного Закону закріплені Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими вКонституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, щовійськовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України надано інформацію (лист-відповідь від 1 жовтня 2015 року за вихідним №822/2/8417) про наступне: відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на даний час в Україні діє особливий період.
Національним Банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких, не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду.
Таким чином, з оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, який не скасовано, відтак діє дотепер.
Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» у постанові від 25.04.2018р. у справі №205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17). У постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014р., після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014р. №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Відповідач ОСОБА_1 як військовослужбовець, який перебуває на військовій службі, в силу положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, не має сплачувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, проценти за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду, який діє і по теперішній час.
Таким чином, судом першої інстанції при встановленні розміру заборгованості не було належним чином перевірено той факт, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у зв`язку із чим на нього розповсюджуються пільги, визначені у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», тобто неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача і приходить до висновку, що ОСОБА_1 повинен сплатити позивачу, виключно, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 320,55 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивачем за подачу позову майнового характеру в розмірі 40 526,46 грн. було сплачено судовий збір в розмірі 1752 грн., тому, враховуючи розмір задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог на суму 12 320,55 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 535,67 грн., відповідно розрахунку: 1762 грн. х 12 320,55грн./ 40 526,46 грн. = 535,67 грн.
З контексту наведеного, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині повного задоволення позовних вимог, та відповідно суми судового збору, а саме: стягненню з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» підлягає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 320,55 грн. та судовий збір в розмірі 535, 67 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити, а в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2018 року в частині повного задоволення позовних вимог змінити.
Позовні вимоги Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 320,55 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» судовий збір в розмірі 535, 67 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено: 01 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: