Справа № 351/2596/17
Провадження № 22-ц/4808/1209/19
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Мелінишин Г.П., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Снятинського районного суду від 30 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Калиновський М. М в м.Снятин,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 червня 2017 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила дорожнього руху України, виїхала на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем «KIA Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, який належить йому на праві власності. На місці ДТП на відповідачку було складено протокол про адміністративне правопорушення від 15 червня 2017 року за ст. 124 КУпАП. 31 серпня 2017 року постановою Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. Згідно висновку експерта №84-07-17 від 21.07.2017 року вартість відновлюваного ремонту його автомобіля пошкодежного в результаті ДТП становить 90 075 грн. Окрім цього, протягом тривалого часу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля йому було завдано моральну шкоду. Просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 97 075 грн. та 30 000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Снятинського районного суду від 30 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 65 075 (шістдесять п`ять тисяч сімдесять п`ять) грн. 54 коп. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та 704, 80 грн сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Снятинського районного суду від 17 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Снятинського районного суду від 30 травня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без задоволення.

На дане рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову в задоволені позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що згідно договору про врегулювання страхового випадку № від 30 серпня 2017 року, страховик ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та потерпілий ОСОБА_1 дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування за договором №АК/3178869 від 07 червня 2017 року у розмірі 25000 грн, яке підлягає сплаті протягом десяти робочих днів з дати набрання чинності даного договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ПАТ КБ «Приват Банк». Таким чином, розмір відшкодування врегульований між страховою компанією та ОСОБА_1 Тому в межах ліміту відповідальності за позов потерпілого повинна нести ПАТ «Страхова компанія «Провідна», а не ОСОБА_3 як винна особа в ДТП. Також вважає, що розмір завданої моральної шкоди ОСОБА_1 не обгрунтований.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив доводи апеляційної скарги. Оскаржуване рішення вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачу відшкодована сума матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінювались), яка визначена договором ПрАТ «СК «Провідна» про врегулювання страхового випадку - в розмірі 25 000 грн. Згідно висновку № 84-07-17 експертного автотоварознавчого дослідження від 21.07.2017р. матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «KIA Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 станом на момент виконання дослідження, становить 90 075 грн. 54 коп., а тому із відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню сума матеріального збитку, яку суд визначає в розмірі від суми, визначеної висновком експертного автотоварознавчого дослідження - 90 075 грн. 54 коп., за мінусом суми страхового відшкодування, яка виплачена ПрАТ «СК «Провідна»- 25 000 грн. Тобто, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума завданої матеріальної шкоди в розмірі: 90 075 грн 54 коп. - 25 000 грн = 65 075 грн 54 коп. Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 5 000 грн.

Висновок суду відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 15 червня 2017 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила дорожнього руху України, виїхала на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем «KIA Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який належить йому на праві власності.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2017 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили.

У матеріалах справи відсутні докази того, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно висновку експерта №84-07-17 від 21.07.2017 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «KIA Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 пошкодежного в результаті ДТП становить 90 075 грн.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «KIA Sorento», д.н.з. НОМЕР_2 пошкодежного в результаті ДТП відповідачем не оспорюється.

Згідно договору про врегулювання страхового випадку № від 30 серпня 2017 року, страховик ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та потерпілий ОСОБА_1 дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування за договором №АК/3178869 від 07 червня 2017 року у розмірі 25000 грн, яке підлягає сплаті протягом десяти робочих днів з дати набрання чинності даного договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ПАТ КБ «Приват Банк».

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України 2004 року (чинною на час заподіяння шкоди) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні вимоги передбачені ст.4 ЦПК України.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов правильного висновку задовольнивши частковоо позов ОСОБА_1 та стягнув з ОСОБА_3 на користь позивача 65 075 грн 54 коп вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля., оскільки вина відповідача у вчиненні 15 червня 2017 року ДТП та пошкодження належного позивачу автомобіля«KIA Sorento», д.н.з. підтверджена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2017 року про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.ч.1,6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідальність за заподуну шкоду пошкоженням автомобіля у ДТП повинна нести страхова компанія, оскільки відповідачкою не подано доказів, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_3 та ліміт відповідальності страховика покриває розмір заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Встановивши, що позивачу завдано майнової шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , суд першої інстанції зробив правильний висновок, що це є підставою для відшкодування моральної шкоди, так як з вини відповідача, у зв`язку із пошкодженням автомобіля позивач переніс переживання, зазнав незручностей, змінився у сторону погіршення спосіб його життя.

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановивши, що позивачу заподіяна моральна шкода з вини відповідача, суд першої інстанції, з урахуванням вимог розумності та справедливості, обґрунтовано визначив розмір грошової компенсації моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 120 075,54 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Заочне рішення Снятинського районного суду від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складений 18 жовтня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Г.П.Мелінишин

В.А.Девляшевський