ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2869/19
Провадження № 2/210/1596/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"19" вересня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана позовна заява. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 07 вересня 1979 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

21 квітня 2011 року її чоловіку було встановлено професійне захворювання, перша група інвалідності і 90 % втрати професійної працездатності безстроково.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. Відповідно до Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 02.01.2019 року встановлено причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням.

Відповідачем відмовлено позивачці у призначенні страхових виплат через ненадання довідки з місця реєстрації померлого чоловіка про те, що вона перебувала на його утриманні або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні померлого.

В зв`язку з тим, що позивач не була зареєстрована за місцем мешкання її чоловіка за адресою : АДРЕСА_1 , але фактично проживала з чоловіком, не змогла надати для призначення їй страхових виплат довідку з місця мешкання померлого про те, що ОСОБА_1 була зареєстрована з ним за цією адресою та перебувала на його утриманні. Тому змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника.

Також позивачка зазначає, що в дійсності фактично проживала разом з чоловіком в належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1 , доглядала за своїм чоловіком, оскільки він страждав на тяжку хворобу-рак легень, був визнаний інвалідом 1 групи, потребував постійного стороннього догляду.

Всього її чоловік отримував щомісяця дохід від пенсії та страхових виплат в сумі 8749,40 грн.

Позивачка ніде не працювала, оскільки здійснювала сторонній догляд за чоловіком, який не пересувався, був лежачим хворим. Отримувала пенсію за віком в сумі 1827,72 грн., тому дохід чоловіка був її постійним і основним джерелом засобів до існування.

У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд встановити факт її перебування на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стороною відповідача надано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Позивач наполягала на задоволенні її вимог, про що надано відповідь на відзив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 згідно з свідоцтвом про укладання шлюбу перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , виданим 7 вересня 1979 року Жовтневим відділом РАГСу м. Кривого Рогу (а.с. 14).

21 квітня 2011 року ОСОБА_2 було встановлено професійне захворювання, перша група інвалідності і 90 % втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 22,23,24,25, 38-39).

ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про смерть, виданого 21 травня 2018 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис 849 (а.с. 13).

Відповідно до Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 02.01.2019 року встановлено причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (а.с. 26).

Листом від 23.01.2019 року № 02-10/395 позивачці у призначенні страхових виплат було відмовлено (а.с. 11-12).

Також встановлено, що ОСОБА_2 отримував пенсію в розмірі 5792,90 грн. і страхові щомісячні виплати в розмірі 1828,85 грн. Крім того, він щомісяця отримував від Фонду соціального страхування додаткові виплати на лікарські засоби та придбання медикаментів, індексацію доходів, а в цілому загальна сума доходу по страховим виплатам за період з січня 2017 року по травень 2018 року склала 50139,83 грн. (а.с. 20, 65).

Дохід позивачки складав на той період 1827,72 грн. (а.с. 19).

Також вбачається, що позивачка дійсно мешкала за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком (а.с. 17).

Відповідно до п.1 ст. 41 ЗУ «Про загально обов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого.

Відповідно до п.7.2.2. Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 22.12.2005р № 83 «Про затвердження Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей)» - право на отримання страхових виплат страхових виплат у заінтересованих осіб настає з дня смерті застрахованої особи, але не раніше дня виникнення права на їх виплату.

Відповідно до п.6.1.6. Постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007р № 24 «Про затвердження Порядку призначення та здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей)»-право осіб, які перебували на утриманні потерпілого, який одержував щомісячну страхову виплату і пенсію у зв`язку з інвалідністю, настає з дати встановлення МСЕК причинного зв`язку смерті потерпілого з раніш одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.2 п.2 ст.1265 ЦК України, утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним і основним джерелом засобів для існування.

Згідно ст. 75 Сімейного Кодексу України: право на утримання (аліменти) має той з подружжя , який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час, один з подружжя визнається таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що повне утримання, згідно матеріалів судової практики, означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходу, то слід встановити чи була допомога постійним і основним джерелом засобів до існування.

З огляду на вищевикладене, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні мають бути надані докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанцій та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; документи, що свідчать про те, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою та перебував на утриманні спадкодавця не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні особи - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

ОСОБА_1 - пенсіонерка, отримувала пенсію за віком, яка забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

Як раніше зазначалось, розмір пенсії позивачки становив 1827,72 грн.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши надані позивачем докази, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка та відмову в задоволенні позову, оскільки розмір пенсії позивачки був вищий, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для осіб,які втратили працездатність, а сам по собі факт отримання доходу у меншому розмірі, ніж у її чоловіка, на що посилається позивачка в обґрунтування позову, не дають підстав для висновку про її перебування на утриманні чоловіка.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-13, 258 ,259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко