Справа № 658/3748/19
(провадження № 2/658/1302/19)
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 вересня 2019 року м. Каховка Херсонської області

Суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Марків Т.А., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Каховського міськрайонного центру зайнятості про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої незаконими діями,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Каховського міськрайонного центру зайнятості про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої незаконими діями посадових осіб центру зайнятості.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу було незаконно відмовлено в отриманні допомоги по безробіттю. Зазначена незаконна відмова відповідача у виплаті такої допомоги спричинила позивачу фізичні страждання.

За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі невиплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 2 176 грн та моральну шкоду заподіяну порушенням законних прав позивача в розмірі 50 000 грн.

Заява подана та оформлена з порушенням порядку, встановленого цивільним процесуальним законодавством України (п. 3, п. 4 ч. 3 ст. 175, п. 2 ч. 1 ст. 176, ч. 4 ст. 177 ЦПК України).

Позивач звертаючись до суду з вказаним позовом посилався на те, що з підстав п.13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" він звільнений від оплати судовим збором позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Практикою Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «Мельник проти України» (Melnyk v.Ukraine), заява № 23436/03, пункти 2223, від 28 березня 2006року) встановлено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Норми, що регулюють правила подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Конвенція про захист правлюдини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

З матеріалів справи вбачається, що на спірні правовідносини зазначені норми не розповсюджуються.

До позовної заяви не додано документів на підтвердження сплати судового збору, з урахуванням ст. 4, ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п. 1.1, п.п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору, яким повинні бути оплачені позовні вимоги:

- майнового характеру, повинна становити 1% ціни позову, але не менше 0,4розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 грн. та не більше 5розмірів прожиткового мінімуму для прецездатних осіб 9605грн;

- немайнового характеру, повинна становити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 грн.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено зокрема, з яки міркувань позивач виходить, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В позовній заяві не зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди, завданої йому відповідачем, якими доказами підтверджується факт заподіяння моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та настанням такої шкоди.

Вказані недоліки перешкоджають у відкритті провадження у цивільній справі, є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу правила передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України, відповідно до яких суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Каховського міськрайонного центру зайнятості про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої незаконими діями залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та сплати судового збору десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повідомити позивача, що визначені ухвалою недоліки повинні бути усунені в спосіб викладення (згідно з вимогами ст.ст. 182 183 ЦПК України) відповідних аргументів, пояснень, міркувань тощо в заяві з процесуальних питань та подання її до суду та подання оригіналу документу (оригінал квитанції, платіжного доручення тощо) про оплату судового збору на суму 1 536,80 грн. До заяви мають бути додані її копії відповідно до кількості відповідачів, які беруть участь в справі.

Повідомити позивачу реквізити для сплати судового збору: отримувач платежу УДКСУ в Каховському районі; код отримувача 38008980; номер рахунку отримувача 0199; назва рахунку Каховський міськрайонний суд Херсонської області; банк отримувача ГУДКУ в Херсонській області; код банку отримувача 852010, код класифікації доходів бюджету 22030101 судовий збір.

Якщо позивач в установлений строк вимоги ухвали суду не виконає позовна заява вважатиметься неподаною і повернута.

Ухвала набрала законної сили 16 вересня 2019 року з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Марків