Єдиний унікальний номер 741/695/19
Провадження № 2/741/484/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 09 жовтня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Качан О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вона (позивач) та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_2 Державний реєстратор відмовив їй (позивачу) у реєстрації права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, частину зазначеного житлового будинку.

У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання представник Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані і проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Макіївської сільської ради № 320 від 22 березня 2019 року (а.с. 8).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 13 листопада 2007 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складолося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях, що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 32).

З копії спадкової справи № 77/2018 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 25-33) вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини, а ОСОБА_1 прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги за законом (дружина).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 належну йому 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_2 , в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. № 291/02-31 від 22 квітня 2019 року (а.с. 18).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Чуєнко Л.А., який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку, але їй було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 290/01-16 від 22 квітня 2019 року (а.с. 17).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 11-14).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на:

- 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 79,2 кв. м, житловою площею 39,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

- 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 79,2 кв. м, житловою площею 39,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв