ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 672/1168/18
Провадження № 22-ц/4820/1356/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач),Талалай О.І., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 672/1168/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2019 року у складі судді Федорук І.М. по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому банк просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.02.2015 року в розмірі 18 694,93 грн., яка складається з заборгованість по тіло кредиту 6 241 грн. 91 коп.; 4219,17 грн. нараховано відсотків за користуванням кредитом; 6867,42 грн. нараховано пені; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина, 866,43 грн. процентна складова).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.02.2015 року відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Проте. в зв`язку з неналежним погашенням взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_1 станом на 22 червня 2018 року має заборгованості за кредитним договором в сумі 18 694,93 грн., яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Городоцького районного судуХмельницької області від 07 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

АТ КБ «ПриватБанк» не погодилося з таким рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, тому за умовами договору позивачу був наданий кредит та виконанні усі зобов`язання перед ним. У свою чергу, відповідач умови договору щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконав, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості за вказаним договором. Крім того, відповідач оформивпослугу «Миттєва розстрочка», оформлення якої можливо тільки за допомогою своєї кредитної карточки та шляхом правильного введення ПІН-коду. Апелянт вказує, що відмовляючи у позові, суд зазначив, що позивачем не доведено оформлення зазначеної послуги, що не відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи, оскільки посилання ОСОБА_1 на викрадення 18 листопада 2016 року у нього телефону та картки, оформленої у АТ КБ «ПриватБанк» не були підтвердженні в ході розгляду справи. Апелянт вважає, що відповідачем не надано доказів того, що ним було своєчасно повідомлено банк щодо незаконного використання картки, навпаки клієнтом не було вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання картки, ПІН-у, тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що 6 лютого 2015 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок в розмірі 3000 грн. .

Разом з цим ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщені на офіційному сайті Приватбанку - www.privatbank.ua) та погоджується з ними. Також відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

В послідуючому неодноразово кредитний ліміт збільшувався банком.

Кредитними коштами та відповідно кредитними картками відповідач користувався до червня 2018 року, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт, або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч. 1 ст. 633 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, колегія суддів, вважає, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 6 лютого 2015 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; розрахунки заборгованості за договором № б/н від 6 лютого 2015 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 не є належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні процесуального законодавства на підтвердження доводів позивача.

Так згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту;10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Встановлено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 06 лютого 2015 року відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало ОСОБА_1 , крім того анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів, комісії і неустойки.

Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, а також інші умови.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначені вище документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

З огляду на відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України зазначена правова позиція має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Проте враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , станом на 22 червня 2018 року має місце різниця кредитних коштів, між тими які були фактично отримані позичальником та які були повернуті банку, яка становить 6241 грн. 91 коп., що є тілом кредиту, яке просить банк стягнути з відповідача, і які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення заборгованості за кредитом, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеності заявлених позовних вимог, оскільки на думку суду позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що 19 листопада 2016 року з карт, оформлених на ім`я ОСОБА_1 було знято кошти в сумі 4000 грн. та 2600 грн. за умовами послуги розстрочка.

Однак в судовому засіданні апеляційного суду представник банку пояснила, що вказані кошти банком з відповідача не стягуються та не входять до суми заборгованості, яку банк просить стягнути з відповідача.

Вказана обставина підтверджуються і розрахунком заборгованості, наданим банком, в якому відсутні дані про використання та зняття відповідачем даних грошових коштів в сумі 6400 грн. 19 листопада 2016 року.

При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості та виписок з особового рахунку, ОСОБА_1 до червня 2018 року користувався кредитними коштами та відповідно кредитними картками, періодично витрачаючи кредитні кошти та погашаючи кредит, сума фактично отриманих і неповернутих коштів складає 6241 грн. 91 коп., до яких не входить 6400 грн., які були зняти з картки відповідача 19 листопада 2016 року.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, не дав оцінку доказам по справі в їх сукупності, зробив висновкок лише щодо безпідставності позовних вимог про стягнення 6400 грн., які були зняти з картки відповідача 19 листопада 2016 року, а щодо інших кредитних коштів, отриманих відповідачем та неповернутих банку, наявність чи відсутність боргу за даними кредитними коштами взагалі висновку не зробив.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасування з підстав невідповідності висновків суду обставинам справ, неправильного застосування норм матеріального права, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь банку 6241 грн. 91 коп. неповернутих грошових коштів.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 7 травня 2019 скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса м. Київ вул. Грушевського 1д, код ЄДРПУО 14360570) заборгованість за кредитом в сумі 6241 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса м. Київ вул. Грушевського 1д, код ЄДРПУО 14360570) судовий збір в сумі 588 грн. 33 коп.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року.

Судді А.М.Костенко

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова