н/п 6/490/388/2019 Справа № 2-472/11
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

за участю секретаря Дудник Г.С.,

розглянувши в у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. звернувся до суду з поданням про про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу - до виконання зобовязань, покладених на неї рішенням Центарльного районного суду м.миколаєва по справі 3 2-1-472/2011 про стягнення на корсить ПАТ "ДельтаБанк" боргу у сумі 967915,00 грн.

В своєму поданні державний виконавець вказав, що у його провадженні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1-472/11, виданого 08.04.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ "УкрСибБанк" заборгованості по простроченому кредиту в сумі 883 819,72., заборгованості за строковими та простроченими відсотками у сумі 82873,41 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та нарахованими процентами в сумі 311,97 грн., а також судових витрат у розмірі 920,00 грн. Однак, на даний час боржник за вищезазначеною адресою не мешкає. В ході примусового виконання виконавчого провадження №57163219, боржнику неодноразово надсилались виклики, однак боржник на виклики державного виконавця не з`являється та про своє місце перебування не повідомляє. Неможливість встановити фактичне місце проживання (перебування) ОСОБА_1 перешкоджає виконавчому провадженні у справі, позбавляє боржника можливості користуватись правами, наданими Законом України "Про виконавче провадження", обмежує право стягувача на своєчасне виконання судового рішення в розумний строк, при цьому згідно відповідід Державної прикордонної служби України вона тричі перетинала кордон України, що свідчить про наявність у неї коштів та безвідповідальн ставлення до системи правосуддя. За такого просив суд подання задовольнити.

Приватний виконавець до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином,надав заяву про рогщзгляд подання у його відсутність.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов до висновку що підстави для задоволення подання відсутні.

18.02.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва постановлено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість по простроченому кредиту в сумі 883819,72 грн., заборгованість за строковими та простроченими відсотками в сумі 82873,31 грн., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та нарахованим процентам в сумі 311,97 грн., а всього 967005,00 грн., а також судові витрати у розмірі по 910,00 грн. з кожного.

На виконання даного рішення 08.04.2011 року Центральний районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2-1-472/2011.

06.09.2018 року приватним виконавцем Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. винесено постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57163219.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, боржнику на праві приватної власності належать цілісний майновий комплекс кафе "Альмея" за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно перебуває в іпотеці ПАТ "Дельта Банк".

06.09.2018 року на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця у строк до 21.09.2018 року з`явитись до офісу приватного виконавця Куліченка Д.О. та надати документальне підтвердження виконання рішення суду або пояснення щодо причин невиконання рішення суду.

06.09.2018 року приватним виконавцем Куліченко Д.О. винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника.

25.10.2018 року на адресу боржника: АДРЕСА_2 , направлено вимогу надати доступ 01.11.2018 року до цілісного майнового комплексу кафе "Альмея" за адресою: АДРЕСА_1 .

01.11.2018 року приватним виконавцем здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до квартир за вказаними вище адресами не надано. За інформацією, отриманою від сусідів, боржник за вказаними адресами не проживає протягом тривалого часу.

01.11.2018 року приватним виконавцем складений акт, згідно якого доступ до нежитлового приміщення цілісного майнового комплексу кафе "Альмея" не надано. За інформацією, отриманою від працівників сусіднього магазину сільськогосподарської техніки, кафе "Альмея" не працює багато років.

Згідно відповіді № від 08.05.2019 р. Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб інформація стосовно ОСОБА_1 щодо сум доходів, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

З відповіді №3 від 08.05.2019 р. та № від 08.05.2019 року Пенсійного фонду України вбачається, що боржник не працює та пенсію не отримує.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 серпня 2019 року подання приватного виконавця Виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Також з матеріалів цивльної спави вбачається, що приватним виконавцем Куліченко Д.О. в листопаді-грудні 2018 року були проведені виконавчі дії щодо опису та арешту предмету іпотеки , яке належить боржнику ОСОБА_1 , та подано заявку на реалізацію майна з прилюдних торгів для забезпечення виконання вказаного рішення суду.

За п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду, одним з яких є тимчасове обмеження у праві виїзду боржника.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Однак, слід звернути увагу на те, що згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч.ч. 2, 4ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що до даного подання дійсно долучено докази на підтвердження направлення боржнику всіх документів, прийнятих виконавцем в ході виконання судових рішень, однак, доказів на підтвердження отримання боржником, або не отримання із зазначенням причин, матеріали подання не містять,тим більше приватним виконавцем взагалі не додано до подання будь-яких документів на підтвердження чи вирішено питання про реалізацію виявленого майна, чи боржник не притягувався до відповідальності за невиконання рішення суду - а відтак переконливі докази на підтвердження саме ухилення боржника від виконання судового рішення, приватним виконавцем не наведені.

Слід зазначити, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), затвердженої наказом Мін`юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін`юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 визначений порядок здійснення обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в`їзду в Україну при виконанні судових рішень.

Так, розділом ХІ вказаної Інструкції передбачено, що в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань. Крім того, до подання повинно бути долучено доказ повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду. Проте, вказані вимоги Інструкції державним виконавцем не виконано.

Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення - виконавцем суду не надано. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні цього подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України»,ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Гуденко О.А.