ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/232/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: : 310020000 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 24 листопада 2012 року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб.

В період шлюбу народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 06 грудня 2018 року позивач проживає окремо, разом з нею проживають їх діти, які знаходяться на її утриманні.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає.

З таких підстав позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти (аліменти) в твердій грошовій сумі, розміром 3 000 грн., починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням індексації відповідно до закону.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2013 року народження, та ОСОБА_4 , 2017 року народження, в твердій грошовій сумі 3 000 грн., починаючи з 07 травня 2019 року і продовжувати до досягнення дітьми повноліття, з урахуванням індексації відповідно до закону.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити як незаконне і необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким призначити аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні рішення суду не звернув увагу на те, що він піклується про свою непрацездатну матір, ОСОБА_7 , 1959 року народження, яка є пенсіонером, потребує догляду і лікування.

Також судом не було враховано, що відповідач має іншу неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , 2007 року народження, що впливає на його матеріальний стан.

Вказав, що з липня 2019 року працює на підприємстві ТОВ «Остпак» і має постійний заробіток.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На час пред`явлення позову та розгляду справи судом першої інстанції сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що був укладений 24 листопада 2012 року, проте з 06 грудня 2018 року проживали окремо, діти проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні.

Також судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси від 18 червня 2013 року ( а/с 5) та серії НОМЕР_2 , виданого Придніпровським районним у м. Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 09 серпня 2017 року (а/с 6).

Вирішуючи спір та покладаючи на відповідача обов`язок по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі та в матеріалах справи відсутні докази щодо працевлаштування та доходів відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши вказані норми закону можна прийти до висновку, що стягнення аліментів у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі вирішується за заявою стягувача аліментів.

За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, а тому з нього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти.

Також судом при визначенні розміру аліментів було враховано, що на час звернення до суду із позовом про стягнення аліментів, відповідач не працював і мав нерегулярний дохід, тому аліменти були визначені з урахуванням вимог ст. 184 СК України в твердій грошовій сумі.

При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на його утриманні перебувають мати пенсіонерка ОСОБА_7 , 1959 року народження, не варте уваги, поскільки мати є пенсіонером та отримує пенсію.

Крім того, апелянтом не було надано до апеляційної скарги доказів на підтвердження того, що його мати потребує матеріальної допомоги.

Також не варте уваги і посилання в апеляційній скарзі на те, що на його утриманні перебуває ще один син, ОСОБА_8 , 2007 року народження, оскільки із наданої ксерокопії паспорта вбачається, що в графі особливі відмітки, вказано діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не є належним доказом наявності інших дітей, які перебувають на його утриманні. Інших доказів на підтвердження наявності у відповідача інших дітей відсутні.

Щодо вимоги апелянта про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.

Відповідно до ч. 184 СК України той із батьків разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведене розмір аліментів 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку може бути визначений лише при постановленні судового наказу.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них і в інших випадках, передбачених законодавством.

В суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав в повному розмірі, про що подав письмову заяву.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності на це законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

По даній справі визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З урахуванням вказаних норм права, суд першої інстанції постановив рішення про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 червня 2019 року залишити без задоволення , а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: