П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року

м. Київ

справа №686/10483/16-ц

провадження № 61-29230 св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26 липня 2017 року в складі судді Стефанишина С.Л., та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 вересня 2017 року в складі суддів Пастощука М.М., Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії з привести централізованого опалення в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом приєднання приладів опалення до стояків системи централізованого опалення житлового будинку, вивести з межі будівельної стіни житлового будинку стояки централізованого опалення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачем 22 жовтня 2015 року були виявлені грубі порушення правил користування тепловою енергією, а саме, ОСОБА_2 не мала права самовільно відключати нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення, вносити зміни до внутрішньо будинкових мереж теплопостачання, а тому позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 привести систему опалення в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до попереднього стану.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26 липня 2017 року, з висновком якого погодився Апеляційний суд Хмельницької області в ухвалі від 20 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено та зобов`язано ОСОБА_2 привести централізоване опалення в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом приєднання приладів опалення до стояків системи централізованого опалення житлового будинку, вивести з межі будівельної стіни житлового будинку стояки централізованого опалення.

Рішення судів мотивоване тим, що ОСОБА_2. порушила абз. 1 п. 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, в зв`язку чим здійснила самовільне переобладнання системи централізованого опалення в приміщенні магазину.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючи на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить суд скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 вересня 2017 року, та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 19 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент винесення припису №38 від 22 жовтня 2015 року ОСОБА_2 не являлась власником приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , а тому судами не встановлено час переобладнання та особу, яка вчинила самовільні дії з переобладнання приміщення шляхом від`єднання приладів опалення від стояків системи централізованого опалення житлового будинку

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» зазначило, що згідно договору купівлі-продажу укладеного з Приватним підприємством «Полонина» від 25 листопада 2014 року ОСОБА_2 являється власником приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене приміщення, на думку позивача, було передано ОСОБА_2 з приладами обліку про що 25 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та позивачем укладено договір про надання послуг з теплопостачання №4210/1567.

22 вересня 2015 року ОСОБА_2 за договором дарування відчужила приміщення ОСОБА_1 , яке на думку позивача було передано останній без приладів обліку, про що ОСОБА_1 повідомила підприємство листом від 06 листопада 2015 року. 12 січня 2016 року договір дарування було розірвано, тому власником приміщення з цього часу є ОСОБА_2 , а тому суду дійшли правильного висновку про те, що самовільний демонтаж приладів опалення здійснено саме ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 12 січня 2016 року є власником приміщення магазину з добудовою та з влаштованим окремим виходом загальною площею 119,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та підтверджується даними інформаційної довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно №70207905 від 11 жовтня 2016 року. Попереднім власником зазначеного приміщення була ОСОБА_1

22 жовтня 2015 року у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого була ОСОБА_1 , самовільно, без погодження з МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», виконано від`єднання приладів опалення від системи централізованого опалення, стояки централізованого опалення заведені в межу будівельної стіни будинку, про що КП «Хмельницьктеплокомуненерго» надано припис на виконання робіт від 22 жовтня 2015 року.

12 листопада 2015 року направлено нагадування щодо виконання припису та складено 07 грудня 2015 року акт про обстеження системи централізованого опалення, яке не приведене у первісний стан.

Відповідно до абз. 6. п. 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ №1198 від 03 жовтня 2007 року, самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання - будь-яка зміна проектного рішення теплопостачання об`єкта, виконана споживачем або будь-якою іншою організацією без погодження з теплопостачальною організацією.

Згідно з абз. 1 п. 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 р. власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Судами встановлено, що відповідач не мала права на переобладнання системи централізованого опалення і здійснила його самовільно без належного дозволу, а тому суди зобов`язали ОСОБА_2 привести систему централізованого опалення в приміщенні магазину до попереднього стану шляхом приєднання приладів опалення до стояків централізованого опалення житлового будинку.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Власник наділяється таким правом за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не нанесуть шкоди технічному стану та умовам експлуатації будинку.

Відповідно до ст. ст. 100, 152 ЖК України, п 1.4.1. Правил утримання жилих будинків і при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 1.4.2. Правил утримання жилих будинків і при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року встановлено, що переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до абз. 6. п. 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ №1198 від 03 жовтня 2007 року самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання - будь-яка зміна проектного рішення теплопостачання об`єкта, виконана споживачем або будь-якою іншою організацією без погодження з теплопостачальною організацією.

Згідно з абз. 1 п. 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відносини між виконавцем послуг з централізованого опалення, постачання холодної, гарячої води і водовідведення та споживачем-фізичною особою регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги»та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі по тексту - Правила №630).

Згідно з пунктом 25 Правил №630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок від 22 листопада 2005 року № 4) визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (із змінами внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169) відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих приміщень житлового будинку, у тому числі квартир, не передбачено.

Можливість відключення окремих приміщень житлового будинку існувала до внесення змін, затверджених вищезазначеним наказом.

Зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169, набрали чинності 14 грудня 2007 року. Отже, до 14 грудня 2007 року при відключенні від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, необхідно керуватися Порядком від 22 листопада 2005 року № 4, згідно з яким було передбачено відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання окремих приміщень житлового будинку.

Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.

Відповідно до п.8 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч. 3 п. 30 Правил №630, споживачі зобов`язані дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушень законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно п.2 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини.

Таким чином, аналізуючи вищевказані вимоги закону, необхідною умовою для зобов`язання власників квартир (приміщень), які здійснили в ній самовільне переобладнання, привести нежиле приміщення в попередній стан, - є порушення вказаними діями конструктивних елементів будинку або засобів його протипожежного захисту чи розбалансування внутрішньобудинкової системи будинку або завдання такими діями шкоди технічному стану та умовам експлуатації будинку.

Відомості про прийняття відповідного рішення міжвідомчою комісією в матеріалах справи відсутні, отже відключення приміщення здійснено відповідачем самовільно з порушенням установленого порядку.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідили обставини справи, правильно визначили юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм матеріального та процесуального законодавства при розгляді справи не допустили, тому, прийшли до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров