У Х В А Л А

03 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 757/65483/17-ц

Провадження: № 22-ц/824/14485/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Підпалого В.В.,

у справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Саприкін Володимир Михайлович, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_2 заповіту ОСОБА_5 , який зареєстрований в реєстрі за № 10-3819 від 20 жовтня 2006 року.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , як особа, що не приймала участі у розгляді справи, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України),16.09.2019 року подав апеляційну скаргу, одночасно порушивши питання про поновлення процесуального строку на оскарження, посилаючись на те, що про існування оскаржуваного рішення він дізнався лише 12.09.2019 року від адвоката, до кого звернувся за допомогою при оформленні спадщини.

Зважаючи на викладене, строк на апеляційне оскарження скаржником пропущений з поважних причин, а тому суд вважає за можливе його поновити.

Вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження слід відмітити наступне.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що оскаржуваним судовим рішенням фактично порушено його право, як спадкоємця першої черги на спадкування після смерті матері ОСОБА_5 . На його думку, суд першої інстанції незаконно розглянув заяву ОСОБА_2 встановлення факту належності йому заповіту ОСОБА_5 , не залучивши до участі у справі заінтересованих осіб: ОСОБА_1 (брата) та ОСОБА_6 (їхнього батька).

Відповідно до статей 17, 18 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Взаємний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

За подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі, визначеному відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".

За своїм змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Керуючись, ст.ст. 31,32, 359-361 366 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2019.

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Саприкін Володимир Михайлович, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Надіслати учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України, у строк до 18 жовтня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Т.О. Невідома