УХВАЛА

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 490/3581/17

провадження № 61-13013св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Головного управління Державної фіскальної служби Миколаївській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за касаційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області на постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у складі колегії суддів: Царюк Л. М., Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ), Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (далі - ГУ ДКСУ у

Миколаївській області), Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - ГУ ДФС у Миколаївській області), Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва (далі - ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва) про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27 вересня 2009 року працівниками Державної податкової адміністрації у Миколаївській області здійснена перевірка господарської діяльності комп`ютерного клубу, розташованого на АДРЕСА_1, у якому він у встановленому законом порядку здійснював підприємницьку діяльність з надання послуг з організації комп`ютерних ігор для дітей.

За результатами перевірки складено протокол огляду місця події, комп`ютери та інше обладнання, що знаходилося у клубі, вилучені, деяке обладнання пошкоджено, що призвело до зупинення підприємницької діяльності.

За даним фактом слідчим Заводського районного відділу міліції відмовлено у порушені кримінальної справи, однак прокуратурою Заводського району м. Миколаєва зазначену постанову скасовано та порушено кримінальну справу № 10030069 за ознаками злочину, передбаченого статтею 203 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зазначену кримінальну справу неодноразово закривали. Останньою постановою СВ Заводського РВ Миколаївського МУ УМВС України в Миколаївській області провадження у кримінальній справі закрито за відсутністю складу злочину.

У 2009 році, на підставі складеного співробітниками податкової міліції Державної податкової адміністрації у Миколаївській області протоколу, ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва подано до Миколаївського окружного адміністративного суду позов про встановлення факту проведення ОСОБА_1 діяльності з організації азартних ігор, чим порушено вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2010 року у задоволені позову ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва щодо стягнення з нього штрафу в розмірі 5 040 000,00 грн відмовлено.

15 червня 2012 року Одеським апеляційним адміністративним судом за результатами розгляду апеляційної скарги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2010 року скасовано, постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України штраф у сумі 5 040 000,00 грн.

За результатами перегляду вищезазначених постанов за касаційною скаргою ОСОБА_1 , Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 січня 2013 року скасував вищезазначені постанови та повернув справу на новий розгляд.

Останньою постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року, яка набрала законної сили 02 квітня 2014 року, у задоволені позову ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва про стягнення штрафу відмовлено.

Вважаючи, що зазначені дії працівників державних органів нанесли йому значних моральних страждань, втрату бізнесу, доходів на утримання сім`ї, здоров`я та, як результат, отримання групи інвалідності, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь з Державної казначейської служби України на відшкодування майнової шкоди 1 304 233,46 грн та компенсувати моральну шкоду в розмірі 5 040 000,00 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2018 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва про відшкодування майнової та моральної шкоди, провадження у справі в частині вимог до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва закрито.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2019 року провадження у справі закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2019 року в частині закриття провадження у справі за позовними вимогами про відшкодування компенсації моральної шкоди у розмірі 5 040 000,00 грн скасовано, справу в цій частині передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. У іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у липні 2019, перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі ГУ ДКСУ у Миколаївській області, посилаючись на порушення апеляційним судом норм

процесуального права, просить постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року в частині скасування ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2019 року щодо закриття провадження у справі скасувати й залишити в силі ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2019 року в цій частині.

06 серпня 2019 року до Верховного Суду надійшли відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, в якому заявник просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного

суду - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 490/3581/17 з Центрального районного суду м. Миколаєва.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Головного управління Державної фіскальної служби Миколаївській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська