справа № 361/6960/18
провадження № 2/361/992/19
05 липня 2019 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Срібної Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики,
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості за договором позики в розмірі 527560 грн.
28 липня 2015 року сторонами був укладений договір про внесення змін і доповнень до вказаного вище договору позики, відповідно до умов якого він додатково передав відповідачу грошові кошти в розмірі 115000 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США, зі строком їх повернення теж до 21 жовтня 2015 року.
На день звернення до суду ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором позики належним чином не виконав, грошові кошти в загальному розмірі 527560 грн. відповідач йому не повернув, тому він змушений був звернутися до суду з цим позовом.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 21 липня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та відповідачем ОСОБА_2 (далі - Позичальник) був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 1405.
Зазначена грошова сума була передана Позикодавцем Позичальникові безпосередньо під час оформлення сторонами договору позики, факт передачі грошової суми підтверджується цим договором.
28 липня 2015 року сторони уклали договір про внесення змін і доповнень до договору позики від 21 липня 2015 року, який теж посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 1458.
Відповідно до умов п. 1 цього договору позивач ОСОБА_1 додатково передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 115000 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, строком повернення до 21 жовтня 2015 року. Інші умови зазначеного договору позики від 21 липня 2015 року залишились незмінними.
Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок,
а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Суд встановив, що всупереч вимогам закону та умовам укладених сторонами договору позики від 21 липня 2015 року та договору про внесення змін і доповнень до цього договору позики від 28 липня 2015 року відповідач ОСОБА_2 своїх грошових зобов`язань за цими договорами не виконав, отримані ним грошові кошти в загальному розмірі 527560 грн. позивачу ОСОБА_1 він не повернув, від виконання своїх грошових зобов`язань ухиляється.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що ОСОБА_2 своїх зобов`язань за вказаними договорами не виконав, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню неповернута сума позики в загальному розмірі 527560 грн. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів.
Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі цього позову судовий збір у розмірі 6197 грн. 70 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 - 265, 280, 284 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 21 липня 2015 року та договором про внесення змін і доповнень до цього договору позики від 28 липня 2015 року в загальному розмірі 527560 (п`ятсот двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) грн. та судовий збір у розмірі 6197 (шість тисяч сто дев`яносто сім) грн. 70 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Дутчак І. М.