Справа № 573/2346/18
Номер провадження 2/573/73/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

08 жовтня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

представника відповідача: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Білопілля цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи: Білопільської районної державної нотаріальної контори,- про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб: Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_7 , Білопільської районної державної нотаріальної контори, - про визнання недійсними заповітів, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи: Білопільської районної державної нотаріальної контори,- про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2018 року справі присвоєно єдиний унікальний номер судової справи: 573/2346/18 (номер провадження 2/573/732/18) та передано справу судді Кліщ О.В.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року відкрито провадження за вищезазначеним позовом та призначено справу до підготовчого судового засідання, яке неодноразово відкладалося через неявку сторін.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Бордюк Ю.В. заявила клопотання про поновлення відповідачу ОСОБА_5 процесуального строку на подання зустрічного позову, мотивуючи юридичною неграмотністю ОСОБА_5 , та прийняти до спільного розгляду та об`єднання з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб: Павлівської сільської ради, ОСОБА_7 , Білопільської державної нотаріальної контори,- про визнання недійсним заповіту ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 11.02.2013 року, посвідченого секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області С.В. Тарасенко за реєстровим № 9. Визнання недійсним заповіту ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 07.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим № 2647. Визнання недійсним заповіту ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_3 від 03.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим № 2758.

Ухвалою Білопільського районного суду від 22 травня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб: Павлівської сільської ради, ОСОБА_7 , Білопільської державної нотаріальної контори,- про визнання недійсним заповіту ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 11.02.2013 року, посвідченого секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області С.В. Тарасенко за реєстровим № 9. Визнання недійсним заповіту ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 27.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим № 2647. Визнання недійсним заповіту ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_3 від 03.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим № 2758. Та об`єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву з первісним позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи: Білопільської районної державної нотаріальної контори,- про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Первісний позов ОСОБА_1 обгрунтував у наступний спосіб. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , на підтвердження чого приєднав копію свідоцтва про смерть ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 від 19.06. 2018 року. Вказав, що ОСОБА_8 постійно та по день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак на день смерті проживав у своєї доньки у м.Харків. За життя ОСОБА_8 склав заповіт від 27 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П., зареєстрований в реєстрі за № 2647, за яким житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 заповідав позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті спадкодавця позивач своєчасно в установлений 6-ти місячний термін подав заяву до Білопільської районної державної нотаріальної контори та спадкова справа була відкрита державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори, на підтвердження чого позивач приєднав витяг про реєстрацію спадкової справи.

ОСОБА_1 вказує, що крім нього до Білопільської районної державної нотаріальної контори заяви подали: донька померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_3 та син померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_8 у 1960 році побудував житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого позивач приєднав технічний паспорт на житловий будинок, виготовлений філією «Білопільська ГВД» КП «Сумського МБТІ» від 11.07.2018 року та довідки Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 09.07.2018 року.

ОСОБА_1 зазначає, що він є спадкоємцем на майно померлого ОСОБА_8 за заповітом, однак оформити спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок він не може у зв`язку з тим, що житловий будинок не зареєстрований в державному реєстрі прав на нерухоме майно за померлим (спадкодавцем) та відсутній правовстановлюючий документ, тому державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, на підтвердження чого позивач приєднав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.12.2018 року, тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом, так як в інший спосіб він не може набути право на спадщину за законом після смерті спадкодавця. Посилаючись на вище зазначене, просив суд визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим в АДРЕСА_2 , як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиваючись до суду із зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 просив суд визнати недійсними : 1) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 11 лютого 2013 року, посвідчений секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області С.В. Тарасенко за реєстровим № 9; 2) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 07.10.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2647; та 3) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_3 від 03.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2758.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 мотивував наступним чином. Він, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - є дітьми ОСОБА_8 та спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 вважає, що навіть якщо деякі із наведених вище заповітів підписував його батько, ОСОБА_8 , то він у цей час у зв`язку з перенесеними хворобами не міг розуміти значення своїх дій.

Так, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , брав участь у бойових діях під час другої світової війни, був тяжко поранений і весь час страждав частковою втратою функцій правої руки. У 2007 році ОСОБА_8 переніс інфаркт головного мозку ( інсульт), наслідком якого став параліч лівої сторони і він не міг самостійно рухатись. Тому, з ним постійно проживав з сім`єю онук син позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_10 з ОСОБА_11 , які здійснювали за ним постійний догляд. У 2009 році ОСОБА_8 переніс повторний інсульт, після якого його стан здоров`я значно погіршився і він став періодично втрачати пам`ять та розуміти значення своїх дій. Лікувався ОСОБА_8 після другого інсульту вже на дому. Лікар-невропатолог ОСОБА_12 постійно батька відвідував на дому. Наприкінці 2013 року дочка ОСОБА_8 , яка мешкає у м.Харкові, без згоди брата та інших членів родини шляхом обману забрала батька до м.Харків, де батько без будь-якої медичної допомоги дожив до 2018 року і помер. З того моменту як дочка забрала батька, ОСОБА_8 , який самостійно не міг рухатись, він жодного разу до дня смерті в с. Павлівка не приіздив. ОСОБА_5 вказує, що у нього є всі підстави вважати, що заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 11.02.2013 р., посвідчений секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області С.В. Тарасенко за реєстровим № 9 не міг бути підписаний ОСОБА_8 , так як ОСОБА_8 не міг бути та не був у цей день у с.Павлівка, а отже, і не міг самостійно підписати заповіт. Крім того, підпис на копії заповіту навіть близько не нагадує підпис ОСОБА_8 , зразки якого є у позивача за зустрічним позовом. Отже, при складанні та посвідченні заповіту 11.02.2013 р були порушені вимоги закону, що є підставою для визнання його недійсним на підставі ч.1 ст. 203, ст.215 Цивільного кодексу України. ОСОБА_8 не є родичем ОСОБА_1 , ніколи з ним не підтримував дружніх стосунків, не був йому нічого винен тощо, що свідчить про відсутність у нього підстав діяти саме таким чином при здоровому розумі та ясній пам`яті та при наявності вже раніше складеного заповіту на дітей і за наявності усної обіцянки залишити будинок після своєї смерті онуку.

Що стосується заповіту ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 07.10.2014 р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2647, то на цей час у приватного нотаріуса були всі очевидні об`єктивні підстави у разі спілкування з ОСОБА_8 , які свідчили про його психічні розлади у зв`язку з тривалим загальним захворюванням серцево-судинної системи та головного мозку, а тому вона повинна була витребувати у присутності зацікавленої особи висновок лікаря-психіатра. Описані обставини є підставою для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи з наступним визнанням заповіту недійсним на підставі ч.3 ст.203, ст.215 Цивільного кодексу України.

Що стосується третього заповіту ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_3 від 03.11.2015 р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2758 ніби-то у службовому приміщенні нотаріуса, то ці обставини, зазначені у тексті заповіту, взагалі не відповідають дійсності, так як за рік до цього нотаріус до нього ходила, а тепер нібито він сам прийшов, будучи повністю паралізований. Тому, це є додаткова підстава для визнання заповіту від 03.11.2015 р. недійсним, крім підстав, що стосуються заповіту від 27.10.2014 р. та продовжували існувати станом на 03.11.2015 р.

Посилаючись на вище зазначені обставини, вказуючи, що вони можуть бути підтвержені показами свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , лікаря-невропатолога ОСОБА_12 , інших свідків, список яких буде надано додатково, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 просив суд витребувати у КЗ «Білопільська ЦРЛ» всю наявну документацію стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначити у справі посмертну судову психіатричну експертизу, наводячи правові підстави зустрічного позову: - частини 2 та 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтресам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати неохідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - частину 1 статті 215 ЦК України, відповідно до якої, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тому позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 просив суд визнати недійсними: 1) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 11 лютого 2013 року, посвідчений секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області С.В. Тарасенко за реєстровим № 9; 2) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 27.10.2014р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2647; та 3) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_3 від 03.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2758.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник - адвокат Вдовіченко О.Л. позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити. Вимоги зустрічного позову не визнали повністю і просили відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник - адвокат Шарикін Ю.В. вимоги первісного позову визнали повністю та не заперечували проти його задоволення. Вимоги зустрічного позову не визнали повністю.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 та його представник - адвокат Бордюк Ю.М. повністю не визнали первісний позов та просили відмовити у його задоволенні. Підтримали зустрічний позов і просили його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснила, що вона є рідною донькою померлого ОСОБА_8 та рідною сестрою відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 Що вона не визнає зустрічного позову ОСОБА_5 повністю, так як вона за батьком сім років доглядала, забрала його в кінці 2011 року із с.Павлівка, після смерті у 2011 році свого чоловіка. Раніше їздила кожен вихідний купати батька в с.Павлівка, а брат не приїжджав. ОСОБА_14 і його дружині ОСОБА_15 давала гроші за те, що відра виносили з під батька. Що після проживання у будинку сім`ї племінника, там лишився один оцинкований дах, племінник всі цвяхи повитягував. ОСОБА_16 літню кухню, там був котел, рабіца, забрав новий телевізор, а з двору племінник зробив руїни. Також ОСОБА_17 вирубав виноград. Автомобіль «Таврія» батьку особисто вручив президент, а ОСОБА_17 взяв цю машину та 8 років їздив на ній. Сумська ДАІ виписала техпаспорт на батькову машину. Забирала вона батька у 2011 році, та 2 інвалідні коляски не влазили в іншу машину, а в «Таврію» поставили 2 інвалідні коляски. Доїжджали до Харкова- праве переднє колесо у «Таврії» відвалилося., у передньому колесі були відпиляні гайки, трос був відірваний, пасажирська дверка не відчинялася. Доїхали до м.Харкова другою машиною. Новий 2012 рік свідок вже з батьком відмічали в м. Харкові. Батько був радий, що він у теплі. ІНФОРМАЦІЯ_6 батька була в Білопільській ЦРЛ, її вона не брала. Свідок викликала в м.Харкові на дом нотаріуса за бажанням батька. Коли приїхав нотаріус, то він попросив свідка вийти із кімнати. ОСОБА_5 не бачив батька 8 років і претендує на щось. За місяць до смерті батька вона прийшла з роботи, а батько говорить: « ОСОБА_18 звонив і сказав, що він нагуляний», що образило батька. Вона лікувала батька масажем і у батька розробилася рука, після цього батько ще керував автомобілем. Батько хворів, а свідок купувала ліки, лікувала його, швидку викликала у 2018 році коли сечу спускали і коли був високий тиск. Батько на обліку у лікарні м.Харкова не знаходився, на стацлікуванні у м.Харкові не перебував. Батько до самої смерті впізнавав усіх, давав поради. Батькову пенсію в Харків перевели. Друзі свідка-лікарі приходили та лікували батька. А після інсульту він просто лежав і все. Син свідка купив батьку маленький холодильник, чайник, простирадло електричне, бо батько замерзав. Батько не виглядав на 90 років, а молодшим. Причина виклику нотаріуса- для вчинення нотаріальних дій за межами нотаріальної контори. Лікар сказав, що ніяких питань по психіатрії не було. Ніхто не сказав, що у батька були вади чи психічні відхилення чи неадекватна поведінка. Свідок пояснила, що ОСОБА_1 вона знає як телефонного майстра.

Від Павлівського старостату Білопільської міської ради Білопільського району Сумської області надійшла заява про розгляд справи без представника Павлівського старостату та що з позовною заявою ОСОБА_1 згодні.

Завідувач Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальова Л.Б. в судове засідання не з`явилася, направила до суду лист про розляд справи без її участі та що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області І.П. Гаража надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вирішення позову залишає на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він працює завідувачем неврологічного відділення комунального некомерційного підприємства «Білопільська ЦРЛ» та згідно історії хвороби ОСОБА_8 за травень 2008 року вбачається, що ОСОБА_8 у вересні 2007 року переніс інсульт- йому відібрало ліву руку і ліву ногу, він 12 ліжкоднів знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні Білопільської ЦРЛ після перенесення інсульту. ОСОБА_19 зі скаргами: біль, слабкість у кінцівках, труднощі у сприйнятті і виконанні рекомендацій, пам`ять знижена, знижена увага, обмежений рух кінцівок у лівій стороні, ліва кисть не рухалася, гірше відчував ліву сторону, була занижена критика ( був не дуже охайний). Після виписки поліпшився загальний стан здоров`я ОСОБА_8 , так як лікування він приймав добре. Інсульт- це інфаркт головного мозку. Історія хвороби повинна бути в архіві Білопільської ЦРЛ. Не було необхідності для його лікування залучати інших спеціалістів. Щоб людині сказати, що пам`ять погіршилася, треба проводити спеціальний тест. Послаблення пам`яті після інсульта- це когнітивні порушення. На обсяг мислення кожної людини інсульт впливає по різному. Але ОСОБА_8 після отримання доброго лікування почував себе задовільно, родичів впізнавав, не виявляв ознак будь-яких психічних розладів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_10 - сина ОСОБА_5 , який приходиться їй свекром. Вони з чоловіком уклали шлюб у 2006 році та переїхали у 2007 році в с.Павлівка, де проживали до 2013 року, де мешкав дід чоловіка- ОСОБА_8 разом з бабою. Деякий час ОСОБА_20 декілька разів забирала у Харків діда по декілька місяців спочатку разом діда і бабу, потім після смерті баби- самого діда. Після інсульта чоловік привозив лікаря до ОСОБА_8 , його забирали у лікарню. Потім дід ходив у будинку за допомогою палочки, фізично хворів, в кухню не виходив. Свідок його годувала, їсти приносила в будинок, з під нього виносила- туалета не було у будинку. На вулиці- дід пересувавяс в колясці на ричажку. ОСОБА_21 ОСОБА_8 адекватно нормально спілкувався. Донька діда- ОСОБА_3 його забрала до себе проживати у м.Харків, і вже у 2013 році діда у с.Павлівка не було. Свідок з чоловіком з 2013 року стали проживати у с.Рижівка, так як з 01.09.13 року свідок пішла на роботу в Рижівський НВК. Свідок не пам`ятає, чи були повторні інсульти у ОСОБА_8 Пам`ятає, що в один з днів прийшла з роботи, а у будинку були речі перекидані, діда у будинку немає. ОСОБА_21 добровільно поїхав у Харків, вона скарг від діда не чула. Розладів свідомості у діда не було, він все доборе розумів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_13 та на час проживання разом з дружиною у будинку діда- ОСОБА_8 . пам`ятає, що дід ОСОБА_8 перніс інсульт, вони з дружиною доглядали разом за дідом, а коли діда забрала дочка в м.Харків- спілкування між ними та дідом припинилося. В той день вранці ОСОБА_3 з дідом « ОСОБА_22 », а коли свідок повернувся ввечері додому - діда в будинку вже не було та все було порозкидано. До інсульта дід не скаржився на здоров`я. ОСОБА_21 до моменту виїзду до м.Харкова, мабуть розумів, що їде до доньки, його стан не був критичний. Іноді дід не відповідав, чи не хотів розмовляти чи після хвороби. Коли я свідок наполягав то дід відповідав. Пару раз свідок звонив діду у м.Харків та розмовляв 1,5 хвилини. Приблизно пів року поспілкувались вони з дідом, і більше не звонив. Батько і мати постійно діда у лікарні м.Білопілля провідували А як забрали діда в м.Харків, то батько звонив. Про смерть діда родина свідка дізналася через 20 днів після смерті, а саме коли ОСОБА_23 приїхала до двоюрідної сестри у с.Павлівка.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 відмовився від клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи відносно його батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та відмовився від проведення судової почеркознавчої експертизи щодо належності підпису батька у заповітах.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін та свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_8 - рідний батько ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , уклав заповіти: 1) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 11 лютого 2013 року, посвідчений секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області С.В. Тарасенко за реєстровим № 9; 2) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 27.10.2014р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2647; та 3) заповіт ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_3 від 03.11.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2758 ( а.с. 10, 12, 13).

Згідно заповіту від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 11 лютого 2013 року, посвідченого секретарем Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області С.В. Тарасенко за реєстровим № 9 вбачається, що ОСОБА_8 заповідав ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та присадибну земельну ділянку ( а.с.12).

Згідно заповіту від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_1 від 27.10.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2647, вбачається, що ОСОБА_8 заповідав ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.10).

Згідно заповіту від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_3 від 03.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаража І.П. за реєстровим номером № 2758, вбачається, що ОСОБА_9 заповідав ОСОБА_3 належні йому земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області ( а.с. 13).

Відповідно до довідки КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» філіал «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» за № 722 від 11.07.2018 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований на право власності зі фізичною чи юридичною особою ( а.с.17).

Відпоідно до витягу із рішення № 33 виконавчого комітету Равлівської сільської ради «Про приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_8 передано у приватну власність земельні ділянки:- для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель розміром 0,18 га; - для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га ( а.с.20).

Згідно довідки виконкому Павлівської сільської ради № 668 від 26.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з 2011 року до дня смерті проживав у м.Харкові у своєї доньки ОСОБА_3 . Заповіт від імені померлого ОСОБА_8 на території ради посвідчувався за № 09 від 11.02.2014 року, який не змінювався та не відмінявся( а.с.21).

Згідно виписки із погосподарської книги № 373 від 26.07.2018 року- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 у 1951 році, власником та забудовником якого був ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.22).

Відповідно до постанови державного нотаріуса Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальової Л.Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії- видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 грудня 2018 року, - відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава відмови- відсутність правовстановлюючого документу на ім`я померлого ОСОБА_8 ( а.с.25).

Відповідно до спадкової справи № 176/2018 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харків, заяву про прийняття спадщини 06 ІНФОРМАЦІЯ_7 2018 року подала його донька ОСОБА_3 . В заяві вказала, що інших спадкоємців, в тому числі повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та спадкоємців на обов`язкову частку немає. ( а.с.36).

Відповідно до спадкової справи № 176/2018 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харків, заяву про прийняття спадщини 17 липня 2018 року подав ОСОБА_1 . В заяві вказав, що інших спадкоємців, в тому числі повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та спадкоємців на обов`язкову частку немає. ( а.с.37).

Відповідно до спадкової справи № 176/2018 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харків, заяву про прийняття спадщини 25 вересня 2018 року подав ОСОБА_5 . В заяві вказав, що спадщину приймає за дублікатом заповіту, виданого виконкомом Павлівської сільської ради 03 вересня 2018 року за реєстровим № 87 та за законом ( а.с.37, зв. бік.)

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54681825 від 09.01.2019 року за параметрами запиту « ОСОБА_8 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 » заведена спадкова справа, номер у нотаріуса № 176/2018 ( а.с.35).

Згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_2 від 10 липня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьки: ОСОБА_8 та ОСОБА_24 ( а.с.43).

Згідно пенсійному посвідченню № , виданому 12.06.2009 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - є пенсіонером за віком, термін дії посвідчення, - довічно ( а.с. 44).

Згідно медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 , 1926 року народження, вбачається, що він, у віці 82 роки був госпіталізований 23.05.2008 року до неврологічного відділення Білопільської ЦРЛ з діагнозом: «Остаточные явления перенесенного инсульта» та знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «Состояние после перенесенного инфаркта головного мозга ( сентябрь 2007)». ( а.с.171-172).

Відповідно до довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 29.08.2019 року на запит суду надано інформацію щодо викликів служби ЕМД за 14.01.2018, 13.06.2018 та 18.06.2018 до гр-на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_4 ):

- 14.01.2018 року службою ЕМД був прийнятий виклик до гр-на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_4 ) з приводу «Погано із серцем піднявся тиск». Бригадою ЕМД, що здійснювала обслуговування виклику, після огляду та зібрання анамнестичних відомостей хворому було надано допомогу згідно із поставленим попереднім діагнозом: « Легенево-серцева недостатність. Бронхіт ?»

- 13.06.2018 року службою ЕМД був прийнятий виклик до гр-на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_4 ) з приводу « Гостра затримка сечі». Бригадою ЕМД, що здійснювала обслуговування виклику, після огляду та зібрання анамнестичних відомостей хворому було надано допомогу згідно із поставленим попереднім діагнозом: « Гостра затримка сечі».

- 18.06.2018 року службою ЕМД був прийнятий виклик до гр-на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_4 ) з приводу « помер». По прибуттю бригади ЕМД на місце виклику був поставлений діагноз : «Біологічна смерть» ( а.с.216, 239).

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 , навів правові підстави зустрічного позову: - частини 2 та 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтресам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати неохідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - частину 1 статті 215 ЦК України, відповідно до якої, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

А так як доказом, що свідчить про недієздатність фізичної особи, - є рішення суду, яке набрало законої сили, про визнання особи недієздатною, а за життя ОСОБА_8 не визнавався судом недієздатним, також ОСОБА_5 відмовився від клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи відносно його батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а інших доказів, які б свідчили про психічну хворобу ОСОБА_8 , чи його лікування у психіатра, чи перебування на обліку в психіатричному кабінеті та його нездатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, сторонами не надано та судом не добуто та не додано до матеріалів справи, - тому суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Тобто на момент укладення заповітів ОСОБА_8 не страждав на будь-яке психічне захворювання чи психічні розлади, та за своїм психічним станом міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Інших фактичних даних і доказів, які б підтверджували протилежне, - судом не встановлено.

Відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заперечували проти визнання недійсними заповітів.

Що стосується заперечуваних правочинів, то правило про презумпцію правомірності правочину покладає на позивача, що вимагає визнання правочину недійсним, обов`язок доводити обставини, що є підставою його недійсності, а за непредставлення таких доказів у задоволенні позову повинно бути відмовлено. Таким чином, правочин, який об`єктивно є заперечуваним, в силу презумпції, що встановлена ст. 204 ЦК, та не доведення в суді факту його недійсності, набуває ознак правомірного правочину.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 1 ст.215 ЦК України дає підстави для визнання правочину недійсним у всіх випадках, коли він суперечить імперативним нормам законів. Законодавець чітко висловився з приводу того, як слід розуміти поняття неукладеного договору. Це- договір, зміст якого не відповідає вимогам цивільного закону ( ч.1 ст.203 ЦК України), а тому він підлягає визнанню недійсним судом.

Доказів того, що оспорювані заповіти суперечать Цивільному кодексу України або іншим актам цивільного законодавства, а також інтресам держави і суспільства, його моральним засадам, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 суду не навів.

Також ОСОБА_5 не надав доказів обмеженої чи повної недієздатності його батька, ОСОБА_8 , на момент укладення ним оспорюваних заповітів.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України «Право на обов`язкову частку у спадщині»: «Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обов`язкова частка).

Правильне застосування ст. 1241 ЦК передбачає визначення кола осіб, які належать до категорії повнолітніх непрацездатних осіб. Непрацездатними є особи, які на день відкриття спадщини досягли пенсійного віку, або на цей самий день визнавались інвалідами (незалежно від групи інвалідності).

Для встановлення обов`язкової частки у спадщині визначається частка, яка б належала особі, що має право на обов`язкову частку у спадщині, у разі спадкування за законом. Половина цієї частки і складає обов`язкову частку у спадщині. Законодавець не зазначає на нікчемність (недійсність) умов заповіту, що порушують право на обов`язкову частку у спадщині. Отже, порушення заповітом права відповідних осіб на обов`язкову частку у спадщині є лише підставою для визнання заповіту у відповідній частині недійсним. Але і за відсутності рішення суду про визнання заповіту у відповідній частині недійсним особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, спадкують свою обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту. Тобто за наявності заповіту, який порушує право на обов`язкову частку у спадщині та відсутності рішення суду про визнання заповіту у відповідній частині недійсним, захисту підлягає не право спадкування, що випливає із заповіту, а право на спадкування обов`язкової частки у спадщині, встановлене ст. 1241 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідно до спадкової справи № 176/2018 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харків, заяву про прийняття спадщини 06 ІНФОРМАЦІЯ_7 2018 року подала його донька ОСОБА_3 . В заяві вказала, що інших спадкоємців, в тому числі повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та спадкоємців на обов`язкову частку немає. ( а.с.36).

Відповідно до спадкової справи № 176/2018 ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харків, заяву про прийняття спадщини 17 липня 2018 року подав ОСОБА_1 . В заяві вказав, що інших спадкоємців, в тому числі повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та спадкоємців на обов`язкову частку немає. ( а.с.37).

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нотаріусу при поданні заяви про прийняття спадщини неповні дані щодо наявності повнолітнього непрацездатного спадкоємця сина померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_5 , та неврахування ними того факту, що і ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини батька, на яку він має право ( на обов`язкову частку) як повнолітній непрацездатний спадкоємець,- впливає на обсяг прав позивача ОСОБА_1 , який просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так як судом встановлено, що право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , також має і його рідний син- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,- не підлягають задоволеню позовні вимоги ОСОБА_1 .

Суд визнає достовірними покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , долучені до матеріалів справи письмові докази, які у сукупності доводять той факт, що за життя ОСОБА_8 не страждав на будь-яке психічне захворювання при складанні ним оспорюваних заповітів, тому суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Таким чином, як первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи: Білопільської районної державної нотаріальної контори,- про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, - так і зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб: Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_7 , Білопільської районної державної нотаріальної контори, - про визнання недійсними заповітів, - не підлягають задоволенню.

На підставі вище зазначеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи: Білопільської районної державної нотаріальної контори,- про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб: Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_7 , Білопільської районної державної нотаріальної контори, - про визнання недійсними заповітів.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом зазначеного строку до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:

Справа № 573/2346/18

Номер провадження 2/573/73/19

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

08 жовтня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

представника відповідача: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Білопілля цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи: Білопільської районної державної нотаріальної контори,- про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб: Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_7 , Білопільської районної державної нотаріальної контори, - про визнання недійсними заповітів, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи: Білопільської районної державної нотаріальної контори,- про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб: Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, ОСОБА_7 , Білопільської районної державної нотаріальної контори, - про визнання недійсними заповітів.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом зазначеного строку до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:

Повний текст рішення буде виготовлено 16 жовтня 2019 року.