Дата документу 16.10.2019 Справа № 336/1189/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/1189/19Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І..
Пр. № 22-ц/807/3109/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кримської О.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2019 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» (надалі - Концерн «МТМ») до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Концерн «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.2-3), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 22209,81 грн. та судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , є власниками вказаного житла та їм надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Внаслідок невиконання відповідачами зобов`язань по сплаті за надані послуги у період з 01.06.2015 року по 01.09.2018 року утворилася заборгованість за надані послуги в сумі 22209,81 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Суркову В.П. (а.с. 25).

Ухвалою суду першої інстанції від 14.03.2019 року (а.с. 31) відкрито провадження у цій справі.

В автоматизованому порядку суддею Дацюк О.І. замінено суддю Суркову В.П. у цій справі у зв`язку із звільненням останньої у відставку (а.с. 42-43).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2019 року (а.с. 46-49) позов Концерну «МТМ» задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 22209,81 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Концерну «МТМ» судовий збір в сумі 960,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» судовий збір в сумі 960,50 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 51-58) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 11104,90 грн. та судового збору 960,50 грн. відмовити.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Подліянову Г.С. та Маловічко С.В. (а.с. 62).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 09 вересня 2019 року (а.с. 63).

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Кримською О.М. замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.с.68-69).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.70) дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с.70).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач Концерн «МТМ» (а.с.65 з 12.09.2019 року) та відповідач ОСОБА_3 (а.с.67 з 16.09.2019 року) не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 у встановлений апеляційним судом - 15 денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду про відкриття провадження у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач Концерн «МТМ» та відповідач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 11104,90 грн. та судового збору 960,50 грн.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 11104,90 грн. та судового збору 960,50 грн.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Концерну «МТМ» в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 22209,81 грн. (розрахунок ОСОБА_1 : 22209,81 грн. заборгованості: 2 відповідача = 11104,90 грн.) та судового збору 960,50 грн., керувався ст.ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі до ОСОБА_1 у цій частині.

Оскільки, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 та солідарним відповідачем у цій справі, оскільки ідеальні частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не виділені, один особовий рахунок по квартирі по оплаті послуг позивача відкритий на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 5) (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований за вказаною адресою з 12.12.2002 року по 13.12.2016 року (а.с.29), вищезазначена заборгованість в сумі 22209,81 грн. за 01.06.2015 року по 01.09.2018 року є виключно заборгованістю за надані у цю квартиру послуги з централізованого опалення (а.с.5), плата за яке нараховується не за кількістю зареєстрованих чи проживаючих осіб в квартирі, а пропорційно розміру опалюваної площі цієї квартири; в силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 . є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, а лише відображають позицію відповідача ОСОБА_1 у цій справі, яку він та його представник вважають єдино вірною.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, відсутні.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляцій ним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в частині, яка є предметом апеляційного перегляду, є довідка ДЗТІП «Промоборонекспорт» - витяг із трудової книжки ОСОБА_1 за період з 15.12.2005 року по день видачі - 14.11.2016 року, за змістом якої останній працював з 21.05.2009 року по 14.11.2016 року на підприємствах у м. Києві (а.с.56).

Однак, цим доказом не спростовуються правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача у цій справі в частині в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення в сумі 22209,81 грн. та судового збору 960,50 грн.

Відсутність реєстрації чи непроживання відповідача ОСОБА_1 , як співвласника на праві спільної сумісної власності вищезазначеної квартири, у вищезазначеній квартирі у будь-який період нарахування вищезазначеної заборгованості виключно з наданих послуг з централізованого опалення, не робить опалювану площу вищезазначеної квартири меншою, а, відповідно, в силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України не звільняє відповідача ОСОБА_1 від оплати цих наданих у вищезазначену квартиру послуг позивача Концерну «МТМ».

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду у матеріали цієї справи доказів того, що у вищезазначений період нарахування заборгованості виключно з централізованого опалення по вищезазначеній квартирі він перестав бути співвласником останньої.

Додаткові доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 4 (чотири) особи: другий відповідач у цій справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-8), а тому, окрім відповідачів у цій справі обов`язок сплати заборгованості також покладається на цих осіб: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ґрунтуються на припущеннях та не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Оскільки, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період нарахування вищезазначеної заборгованості позивачем з 01.06.2015 року по 01.09.2018 року по вищезазначеній квартирі у сумі 22209,81 грн. були неповнолітніми дітьми.

В силу вимог ст. 64 ЖК УРСР обов`язок оплати житлово - комунальних послуг несуть повнолітні особи, у тому числі батьки за своїх неповнолітніх дітей.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду у матеріали цієї справи доказів того, що він не був у вищевказаний період нарахування заборгованості батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В силу вимог ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

Відповідач ОСОБА_1 був залучений до участі у цій справі в якості другого відповідача за позовом Концерну «МТМ» (позов а.с.2).

Описки в ухвалі суду першої інстанції про відкриття провадження у цій справі (незазначення другого відповідача ОСОБА_1 у цій справі в назві цієї справи тощо а.с. 31) не можуть бути підставою для скасування правильного по суті у цій справі рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, а можуть бути виправлені у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України судом першої інстанції за ініціативою останнього або за заявою учасників цієї справи.

Відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд цієї справи судом першої інстанції, подав суду першої інстанції заяву від 22.03.2019 року (вх.. № суду першої інстанції від 25.03.2019 року а.с.33-38), в якій зазначав, що він з 13.12.2016 року прописаний за адресою: АДРЕСА_3 , шлюб між ним та ОСОБА_3 розірваний за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2015 року.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Колєв Р.Г. знайомився із всіма матеріалами цієї справи 29.03.2019 року, що підтверджується відповідним підписом останнього на його заяві про ознайомлення із матеріалами цієї справи (а.с. 39-41), тобто майже за 4 (чотири) місяці до ухвалення 31.07.2019 року судом першої інстанції рішення у цій справі, у тому числі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, на теперішній час.

З 29.03.2019 року у відповідача ОСОБА_1 та його представника було достатньо часу для надання суду першої інстанції у матеріали цієї справи будь-яких заперечень проти позову позивача чи будь-яких додаткових доказів в обґрунтування останніх.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.44-45) розгляд цієї справи був призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Крім того, судом першої інстанції правильно з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України вирішено питання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» судових витрат збору, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору у розмірі 960,50 грн. (розрахунок: судовий збір, сплачений позивачем, при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції 1921,00 грн. (а.с.1)/2 відповідача).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, або ж його зміни.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача Концерну «МТМ» будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2019 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 16.10.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кримська О.М.