Справа № 490/7268/18
н/п 2/490/1725/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

24 травня 2019 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого -судді Чулуп О.С.,

при секретарі - Балдич Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,

Третя особа - Миколаївська міська рада

про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідачів про припинення права власності відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на належні їм по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1 з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та визнання за позивачами права власності в рівних частках на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

В обгрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом власниками житлового будинку АДРЕСА_1 були ОСОБА_4 та відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках, по 1/3 частині кожний. Позивачі також зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і право власності на належну йому 1/3 частину будинку отримали його діти, спадкоємці - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 по 1/6 частині кожний та рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.06.2010 року за ними було визнано право власності на 1/3 частина будинку в порядку спадкування за законом. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер та спадщину після нього прийняла його донька ОСОБА_6 Позивачі вказують, що інші 2/3 частини спірного будинку на сьогоднішній день належать ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які з 1978 року жодних дій з приводу володіння, користування або розпорядження належним майном не вчиняли, в той час як позивачі з 1983 року відкрито володіють, користуються житловим будинком, несуть витрати, що пов`язані з його експлуатацією, сплатою необхідних платежів, в тому числі по оплаті земельного податку.

У судовому засідання позивачі та їх представник підтримали позов у повному обсязі, просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, а рішення прийняти за наявними матеріалами у справі.

Суд, вислухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.01.1978 року згідно якого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є спадкоємцями в рівних частках після смерті ОСОБА_8 .

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.06.2010 року згідно якого визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 право власності у рівних частках на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.12.2013 року згідно якого ОСОБА_6 є спадкоємицею 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд в праві приватної спільної часткової власності після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього кодексу.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду

Як слідує із Узагальнення Верховного Суду України від 01.07.2014р. судової практики щодо права власності при розгляді цивільних справ, Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, п.п. 9,13: у Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Отже, володіння має бути добросовісним, тобто володілець не повинен знати і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Однак, позивачам було відомо про те, що 2/3 часток спірного будинку є власністю відповідачів. Та обставина, що власники тривалий час не брали участь в утриманні квартири для вирішення даного спору про визнання права власності за набувальною давністю значення не має. За таких обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування ст. 344 ЦК України, за наявних обставин не можна вважати, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, а також не знав, що він володіє чужим майном.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України, слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст.,4,10,11,681,141,259, 265, 273, на підставі ст.ст.16, 344 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про припинення права власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про припинення права вланості на 1/3 частину будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання за ними права власності на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 з підстав набувальної давності, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та у строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Рішення може бути переглянуте Центральним районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя