ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1377/18

Головуючий у першій інстанції - Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1206/19

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря - Шкарупи Ю.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - державний виконавець Деснянського ВДВС ЧМУЮ Кравченко К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі та визнання його таким, що не підлягає виконанню,

місце ухвалення судом першої інстанції ухвали - місто Чернігів,

дата складання судом першої інстанції повного тексту ухвали -не зазначена,

У С Т А Н О В И В:

10.07.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі від 07.05.2018 №751/1377/18 та визнання його таким, що не підлягає виконанню, в якій просив «виключити з виконавчого листа від 07.05.2018 абзац резолютивної частини рішення «…Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць…» та визнати його таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення від 04.05.2018 не набрало законної сили на дату видачі виконавчого листа та початком його добровільного виконання; закінчити виконавче провадження №56376833; витребувати виконавчий лист від 07.05.2018 з Деснянського відділу ДВС м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області; визнати суми отриманих щомісячних платежів аліментів, перерахованих згідно з незаконно виданим виконавчим листом, як добровільно сплачені ним щомісячні платежі або стягнути на його користь як безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом; витребувати у стягувача розрахунковий рахунок, на який він в подальшому у добровільному порядку буде перераховувати аліменти.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначив, що на виконання рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04.05.2018, яким розірвано шлюб між ним та ОСОБА_2 , стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на їх спільну дитину та допущено рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць до негайного виконання, 07.05.2018 було видано виконавчий лист. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.06.2019 в резолютивній частині рішення від 04.05.2018 було виправлено допущену описку, а саме виключено абзац про допущення рішення суду у межах платежу за один місяць до негайного виконання.

ОСОБА_1 вважає, що після внесення таких виправлень, рішення суду від 04.05.2018 станом на день видачі виконавчого листа 07.05.2018 не набрало законної сили, тобто вимога щодо щомісячних стягнень аліментів не набрала законної сили. На підставі виданого виконавчого листа було відкрито виконавче провадження, чим порушено його права на добровільне виконання судового рішення, оскільки він почав добровільно сплачувати аліменти.

На думку ОСОБА_1 , виконавчий лист повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був виданий на виконання судового рішення, яке не набрало законної сили, а все одержане за таким виконавчий листом належить стягнути з одержувача як безпідставно одержане.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова 07.05.2018 року у справі № 751/1377/18, провадження № 2/751/631/18, виключено з графи «резолютивна частина рішення або вироку» фразу «Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць». У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить визнати виконавчий лист від 07.05.2018 таким, що не підлягає виконанню, оскільки рішення суду від 04.05.2018 не набрало законної сили на дату видачі виконавчого листа та початком його добровільного виконання; закінчити виконавче провадження №56376833; витребувати виконавчий лист від 07.05.2018 з Деснянського відділу ДВС м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області; визнати суми отриманих щомісячних платежів аліментів, перерахованих згідно з незаконно виданим виконавчим листом, як добровільно сплачені ним щомісячні платежі або стягнути на його користь як безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом; витребувати у стягувача розрахунковий рахунок, на який він в подальшому у добровільному порядку буде перераховувати аліменти. Скаржник посилається на те, що неправильне застосування норм матеріального та процесуального права призвело до неприпустимого винесення відмови у задоволенні його законних вимог. Зазначає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, враховуючи, що його було видано помилково, обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником. Після внесення виправлень у виконавчий лист стає очевидним, що виконавчий лист за рішенням суду від 04.05.2018 повинен був видаватися впродовж 5 днів після 05.06.2018, проте він був виданий 07.05.2018, тобто виданий незаконно. ОСОБА_1 наголошує на порушенні його права на добровільне виконання рішення суду, враховуючи добровільну сплату ним аліментів, що на його думку, є підставою для закінчення виконавчого провадження. Стверджує, що його обов`язок утримувати дитину виник з моменту її народження, а зобов`язання по утриманню - з моменту вступу в законну силу рішення суду про стягнення аліментів, проте він зобов`язується виконувати свій обов`язок в добровільному порядку. ОСОБА_3 В також звертає увагу на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява ОСОБА_2 про примусове виконання рішення суду, а тому державний виконавець повинен був повернути виконавчий лист без виконання. Скаржник наполягає на тому, що виконавче провадження підлягає закінченню в разі визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а сплачені ним суми повинні бути визнані добровільними платежами. Стягувач, не надаючи розрахунковий рахунок для сплати аліментів, перешкоджає добровільному виконанню ним рішення суду.

Учасники справи своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення суду відповідає.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в резолютивній частині рішення від 04.05.2018 про стягнення аліментів із заявника, було допущеного описку, що підтверджується ухвалою суду від 11.06.2019, а тому в виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду від 04.05.2018, необхідно виправити помилку, допущену при його оформленні, виключивши із графи «резолютивна частина рішення або вироку» фразу про негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць. В той же час суд не знайшов підстав для задоволення решти вимог заяви ОСОБА_1 , вважаючи, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Колегія суддів повністю погоджується із зазначеними висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

За змістом частин 1 та 2 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково визначено наступне: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04.05.2018 було розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 04.10.2014, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2018 та до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Обов`язок суду допустити негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць передбачений п.1 ч.1ст.430 ЦПК України.

На виконання зазначеного рішення суду Новозаводським районним судом м.Чернігова 07.05.2018 був виданий виконавчий лист (а.с.64).

Постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кравченко К.В. 11.05.2018 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/751/631/18, 751/1377/18, виданий 07.05.2018.

Постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кравченко К.В. 15.05.2018 звернуто стягнення на доходи боржника, копію постанови направлено для виконання до ТОВ «ГЮЛЬ», за місцем роботи боржника.

Доводи скаржника щодо протиправності дій державного виконавця колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони виходять за межі заявлених вимог.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.06.2019 виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04.05.2018, виключено п`ятий абзац резолютивної частини «Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць».

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30.07.2019, враховуючи зазначену вище ухвалу суду від 11.06.2019, виправлено помилку, допущену при оформлення виконавчого листа, виданого судом 07.07.2018, а саме виключено із графи виконавчого листа «резолютивна частина рішення або вироку» фразу «Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць».

ОСОБА_1 оскаржує зазначене судове рішення в частині відмови в задоволенні його вимог.

З урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №186/1743/15-ц, про те, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується, колегія суддів не переглядає судове рішення в частині задоволених вимог, а саме про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого листа.

Переглядаючи судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, закінчення виконавчого провадження, визнання сум, сплачених примусово, такими, що сплачені добровільно, витребування у стягувача рахунку, на який він бажає добровільно перераховувати аліменти, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність законних підстав для задоволення зазначених вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, після набрання рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а уповноважені посадові особи державної виконавчої служби як органу примусового виконання рішень судів, зобов`язані вжити усіх необхідних заходів задля його належного та своєчасного виконання.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04.05.2018 сторонами в апеляційному порядку оскаржено не було, тому набрало законної сили 05.06.2018, з врахуванням обрахування строку на оскарження з моменту виготовлення повного його тексту 05.05.2018.

Виконавчий лист був виданий 07.05.2018.

Станом на день видачі виконавчого листа 07.05.2018 в судовому рішенні містилась фраза про допущення судового рішення у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання, як це було передбачено ст. 430 ЦПК України. Законні підстави для невиконання судового рішення, допущеного до негайного виконання в певній частині, не було ні у суду, що видав виконавчий лист, ні у державного виконавця, який відкрив виконавче провадження.

Виключення в подальшому на підставі ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11.06.2019 із резолютивної частини рішення суду вказівки про негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, дійсно призвело до того, що виконавчий лист, виданий судом 07.05.2018, став таким, що виданий на виконання судового рішення, що не набрало законної сили.

Проте така видача виконавчого листа та його подальше виконання державним виконавцем, на думку апеляційного суду, жодним чином не призвели до порушення прав ОСОБА_1 , враховуючи, що його обов`язок сплачувати аліменти на дитину визначений судовим рішенням з 06.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення від 04.05.2018 ОСОБА_1 не оскаржував.

Отже, ОСОБА_1 жодним чином не довів того, які саме його права та законні інтереси порушені виконанням виконавчого листа, виданого 07.05.2018, яким з нього стягнуті аліменти на дитину з 06.03.2018.

Добровільно сплачені боржником на виконання судового рішення суми аліментів будуть враховані. Поверненню ці суми не підлягають, оскільки підстави визначені ст.444 ЦПК України боржник не зазначає.

Твердження ОСОБА_1 про те, що видача виконавчого листа порушує його право на добровільне виконання судового рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки стягувачу ОСОБА_2 . належить законне право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину, яка знаходиться на її утриманні, та виконання судового рішення виконавчою службою.

Відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання своїх обов`язків.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Подібні висновки зробив Верховний Суд України у постановах від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15, від 18 травня 2016 року у справі № 6-658цс15, підстав для відступу від яких не знайшов Верховний Суд, про що зазначив, зокрема, у своїх постановах від 08.05.2018 у справі №520/125/16-ц, від 17.10.2018 у справі № 296/6647/16-ц, від 27.02.2019 у справі №203/1931/16-ц.

Із чіткого змісту наведених норм права (ч.1ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України) та відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнані, або оспорюються.

Інакше кажучи, навіть у разі обгрунтованих і підставних вимог, але у разі, коли жодне право особи, яке звернулася до суду, непорушене і неоспорюється, то правових підстав для задоволення заявлених вимог немає.

Враховуючи зазначене, підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, закінчення виконавчого провадження і витребування виконавчого листа з відділу ДВС, визнання сум отриманих платежів як добровільно сплаченими не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю порушених прав ОСОБА_1 та наявністю у нього обов`язку, визначеного судовим рішення, сплачувати щомісячно аліменти на дитину з 06.02.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Не можуть бути задоволені також вимоги ОСОБА_1 про витребування у стягувача ОСОБА_2 розрахункового рахунку, на який він в подальшому має у добровільному порядку перераховувати аліменти, оскільки питання виконання судового рішення наразі здійснюється виконавчою службою, а не судом.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30 липня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

В.М.Вінгаль

Л.В.Кузюра

Повний текст постанови складений 02.10.2019.