ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 629/7035/18

Провадження № 22-ц/818/2426/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І. В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» - Слюніної Наталії Всеволодівни на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року в складі судді Ткаченко О.А.

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року представникпублічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 115029,79 грн, яка складається з суми заборгованості по кредиту 29333,20 грн, суми заборгованості за відсотками за користування кредитом 49039,51 грн, пені за несвоєчасне повернення кредиту (п.6.3 кредитного договору) 9829,43 грн, пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків (п.6.2 кредитного договору) 14498,41 грн, інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту 9029,24 грн, штрафу (п.6.4 кредитного договору - порушення п.5.2.3-5.2.5 кредитного договору) - 3300,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що, відповідач не виконує в повному обсязі умови договору та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 102700 грн 55 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 березня 2019 року до Харківського апеляційного суду представником ПАТ АКБ «Індустріалбанк» Слюніною Н.В. подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2019 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає вимогам ст. ст. 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, інфляційні нарахування не є неустойкою, аналогічне твердження міститься в постановах Верховного Суду України від 06 червня 2012 року, від 24 жовтня 2011 року, посилається на п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», всупереч зазначених норм суд відмовив у стягненні інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту в сумі 9029,24 грн, помилково зазначив, що це не передбачено кредитним договором. Пеня за прострочення сплати кредиту, пеня за прострочення сплати процентів та штраф за порушення п.п. 5.2.3-5.2.5 кредитного договору нараховані за різні порушення кредитного договору, а індекс інфляції не є штрафною санкцією, а має компенсаційний характер.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року заяву представника публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» - Слюніної Н.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року задоволено.

Поновлено представнику публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» - Слюніній Н.В. строк на апеляційне оскарження заочного рішення Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» - Слюніної Н.В. на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зупинено дію заочного рішення Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду від 01 квітня 2019 року разом з апеляційною скаргою, які були направлені ОСОБА_1 на останню відому судові адресу, були повернуті до суду апеляційної інстанції з позначкою «адресат не проживає».

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 травня 2019 рокузакінчено підготовку до апеляційного розгляду цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Харківського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами справи

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не подано.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Що стосується вимог позивача про стягнення інфляційних збитків згідно ч.2 ст.625 ЦК України, то судом не встановлені підстави їх нарахування та стягнення, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається, що дані вимоги не передбачені кредитним договором та не відповідають вимогам чинного законодавства, інших доказів їх нарахування позивачем до суду не надано. Суд вважав, що одночасно застосовувати штраф і пеню, а також інфляційні нарахування, в даному випадку неправомірно, а тому відмовив в частині позовних вимог ПАТ АКБ «Індустріалбанк» про стягнення штрафу у розмірі 3300 грн і інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту у розмірі 9020,24 грн, та стягнув з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 9829,43 грн. та пеню за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків у розмірі 14498,41 грн Таким чином, позов банку вважав доведеним на суму 78372,71 грн+9829,43 грн+14498,41 грн = 102700,55 грн, а тому позов банку необхідно задовольнити частково.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами,що 17 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 89648/31/к2 (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП по кредитному продукту 31- «ЗАПОРУКА УСПІХУ») (а.с.5-6,7,13).

Позивач зобов`язання по кредитному договору щодо надання кредиту виконав, надав відповідачу кошти в сумі 33000 грн на строк 36 місяців, з 17 січня 2014 року по 17 січня 2017 року відповідно до п. 1.3 договору. (а.с.5-8).

Згідно п.1.4 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, процентна ставка становить 24,0 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38 процентів річних.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, визначені кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов`язання за кредитним договором, та повернути позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені кредитним договором.

Як передбачено п. 2.5 кредитного договору, погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п.2.3 кредитного договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у додатку № 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

Нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок, відкритий у кредитодавця та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту (п.4.2 кредитного договору). Проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п. 1.4 договору та 5 процентів річних (п.4.3 кредитного договору).

Відповідно до п. 6.4 кредитного договору за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п. 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% (десяти) процентів від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання.

Згідно умов кредитного договору ОСОБА_1 був зобов`язаний повернути кредит не пізніше 17 січня 2017 року.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що у разі наявності заборгованості позичальника по договору на 000 годину останнього дня дії договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів.

У зв`язку з наявністю заборгованості відповідача станом на останній день дії договору 17 січня 2017 року, позивачем було в односторонньому порядку продовжено строк дії кредитного договору до 17 лютого 2017 року.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував.

Станом на 28 листопада 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 115029,79 грн., яка складається з суми заборгованості по кредиту 29333,20 грн., суми заборгованості за відсотками за користування кредитом 49039,51 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту (п.6.3 кредитного договору) 9829,43 грн., пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків (п.6.2 кредитного договору) 14498,41 грн., інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту 9029,24 грн., штрафу (п.6.4 кредитного договору - порушення п.5.2.3-5.2.5 кредитного договору) - 3300 грн. (а.с.14,15,16,17,18-47).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок про стягнення заборгованості за тілом кредиту, однак разом з цим, суд не врахував нарахованих банком відсотків за період з 17 лютого 2017 року по 01 листопада 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання

З огляду на те, що зі спливом визначеного договором строку 17 лютого 2017 рокукредитування, припинилося право позивача нараховувати проценти та пеню за кредитом, то після 17 лютого2017 року позивач не міг такі нарахування проводити, правові підстави для стягнення з відповідача відсотків та пені за кредитним договором за період після 17 лютого 2017 року відсутні.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, який сторонами не заперечувався, апеляційний суд доходить висновку щодо визначення суми заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 17 січня 2014 року по 17 лютого 2017 року, та яка, з урахуванням нарахованих відсотків та сплачених відповідачем за цей період процентів в сумі 2431, 74 гривень, становить 29535,77 гривень, та яка також підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного Комерційного Банку «Індустріалбанк» щодо стягнення нарахованих позивачем після 17 лютого 2017 року процентів у розмірі 19503,74 гривень за кредитом не ґрунтуються на нормах законах, та не підлягають задоволенню.

Вимоги щодо стягнення 3 % річних в порядку ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання позивачем не заявлені.

Як вбачається з розрахунку заборгованості пеня по кредиту (згідно з п. 6.3 кредитного договору) та пеня по відсотках (згідно з п. 6.2 кредитного договору) нараховані банком, починаючи з 28 листопада 2017 року, тобто, після спливу строку дії договору 17 лютого 2017 року, тому позовні вимоги в цій частині щодо стягнення пені по кредиту в розмірі 9 829, 43 грн та пені по відсотках в розмірі 14 498, 41 грн задоволенню не підлягають.

Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів та пені після 17 лютого 2017 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки, що не були враховані судами під час вирішення спору, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц дійшла висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другоїстатті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені позовні вимоги і щодо стягнення в порядку ст. 625 ЦК України інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту в розмірі 9029, 24 грн, які нараховані за період з 01 грудня 2015 року.

Таким чином, в період строку дії договору банк може застосовувати нарахування процентів та пені, водночас, після спливу визначеного договором строку кредитування положеннями законодавства передбачена можливість застосовувати санкції, передбачені ст. 625 ЦК, тобто стягнути інфляційні та 3% річних.

В даному випадку підстави для нарахування інфляції виникли після 17 лютого 2017 року.

Разом із тим, як вбачається з розрахунку, інфляційні нарахування проводились з 01 грудня 2015 року, разом із цим, суму інфляції після спливу строку дії договору, тобто після 17 лютого 2017 року, та яка підлягає стягненню згідно вимог закону, банк не обґрунтовує та не визначає, відповідний розрахунок інфляційних втрат, нарахованих починаючи з 17 лютого 2017 року суду не надано, що позбавляє суд визначити належну до стягнення суму інфляційних втрат.

Частиною четвертою ст. 631 ЦК України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За таких обставин за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, суд вважає правильним стягнути з ОСОБА_1 передбачений п. 6.4 кредитного договору штраф в розмірі 3300 грн, що, водночас, враховуючи, що вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають не буде порушенням закріплених у статті 61 Конституції України положень щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд доходить висновку про необхідність рішення суду змінити, скасувавши в частині задоволення вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 9829, 43 грн та пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в сумі 14498,41 грн, в задоволенні вимог в цій частині відмовити, стягнути ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованість по нарахованим процентам за кредитним договором за період з 17 січня 2014 року по 17 лютого 2017 року в розмірі 29535,77 грн, штраф у сумі 3300 грн.

В іншій частині вимог рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 54 % (з 115 029, 79 грн на 62 168,97 грн), при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 951,48 грн (1762 грн*0,54) у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» - Слюніної Наталії Всеволодівни - задовольнити частково.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року змінити, скасувавши в частині задоволення вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 9829, 43 грн та пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів в сумі 14498,41 грн, в задоволенні вимог в цій частині відмовити. Стягнути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, , МФО 313849) заборгованість по нарахованим процентам за кредитним договором за період з 17 січня 2014 року по 17 лютого 2017 року в розмірі 29535,77 грн, штраф у сумі 3300 грн.

В іншій частині вимог рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, , МФО 313849) судовий збір в розмірі 951,48 грн у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук