Справа № 442/6116/17 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/662/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2018 року в складі судді Кучаковського Ю.С. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

встановила:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Вимоги обґрунтовувала тим, що перебуваючи у шлюбі вони придбали автомобіль марки Honda Accord Executive 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Автомобілем керував лише відповідач. Шлюб між ними розірвано 18.05.2017 року.

Після того, як сторони перестали проживати однією сім`єю, ОСОБА_3 забрав транспортний засіб, їй не відомо, де на даний час знаходиться вказане авто. Позивач випадково дізналась, що відповідач продає належний їм автомобіль через мережу інтернет на сайті https://auto.ria.com. Наголошує, що відповідач приховує від неї автомобіль та одного разу повідомив, що вже продав це авто. Просила визнати за нею право власності на легковий автомобіль Honda Accord Executive 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 на легковий автомобіль Honda Accord Executive 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 з виплатою грошової компенсації 1/2 ринкової вартості автомобіля.

16.01.2018 позивач подала заяву про зміну предмета позову, зазначає, що представником відповідача до матеріалів справи додано копії угод № 4642/2017/400550 від 04.04.2017 та № 4642/2017/639603 від 26.09.2017 про купівлю-продаж вищевказаного авто, також у матеріалах справи знаходиться інформація комп`ютерного обліку „ДАІ-2000 та НАІС МВС України. Ознайомившись із зазначеними документами стало відомо, що позивач відчужив транспортний засіб ще 04.04.2017 року, саме в той час позивач звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області із позовом про розірвання шлюбу. Згідно договору № 4642/2017/400550 від 04.04.2017 року спірне авто продано відповідачем батькові ОСОБА_5 за 104 200 гривень. Останній, в свою чергу, продав автомобіль ОСОБА_6 за 239 200 гривень. Наголошувала, що саме така сума була вказана на сайті https://auto.ria.com. Відтак, просила змінити предмет позову та стягнути з ОСОБА_3 на свою користь половину вартості автомобіля марки Honda Accord Executive 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , в сумі 119 600 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір в сумі 2 454 грн. 62 к. (а.с. 68-70).

В подальшому, 05.11.2018 року представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог, яку обґрунтовувала тим, що 10.09.2018 атестованим експертом Вербовим Володимиром Володимировичем складено висновок № 222/18 судової авто товарознавчої експертизи, у якому зазначено, що середня ринкова ціна автомобіля Honda Accord Executive, 2006 року випуску, станом на 04.04.2017 року складає 282 410 грн. З врахуванням наведеного, просила стягнути з відповідача на користь позивача половину середньої ринкової вартості автомобіля у розмірі 141 205 грн та судові витрати у розмірі 4 554 грн, 62 к., що складаються з судового збору в сумі 2 454 грн 62 к. та оплати за проведення авто товарознавчої експертизи в сумі 2 100 грн. (а.с. 129).

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 половину вартості автомобіля марки Honda Accord Executive 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , в сумі НОМЕР_2 грн, судовий збір в розмірі 1 412 грн 05 к. та витрати пов`язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 100 грн.

Повернуто ОСОБА_4 з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у розмірі 1 042 грн. 87 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 , вважає необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що автомобіль відчужений 04.04.2017 року, тобто у період коли сторони перебували у шлюбі, а кошти отримані від його продажу в сумі 104 200 грн. використано в інтересах сім`ї, що залишилось поза увагою суду.

Звертає увагу на те, що всупереч вимог процесуального закону по справі не була проведено підготовче засідання, а також суд прийняв до розгляду заяву про зміну предмета позову після початку розгляду справи по суті.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

08.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив позивача ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представники позиваки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 196), в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивачки на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що жодною із сторін не оспорюється той факт, що автомобіль марки Honda Accord Executive 2006 року випуску, № НОМЕР_3 набутий в період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та відноситься до неподільних речей.

При цьому суд звернув увагу, що відповідач 04.04.2017 року здійснив відчуження спільного сумісного майна подружжя автомобіля HONDA Accord Executive, 2006 року випуску, без згоди позивача під час їх окремого проживання, тому стягнув з останнього на користь позивача грошову компенсація ринкової вартості 1/2 частини проданого автомобіля в розмірі 141 205 грн.

Також суд вирішив питання розподілу судових витрат.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Сторони у справі є колишнім подружжям, перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2009р., який розірвано рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 18.05.2017 р. (а.с. 8-9).

Згідно інформації комп`ютерного обліку „ДАІ-2000 та НАІС МВС України відповідач ОСОБА_3 05.11.2016 року придбав автомобіль Honda Accord Executive, 2006 року випуску, №двиг. НОМЕР_3 .

В подальшому, цей автомобіль 04.04.2017 року відповідач ОСОБА_3 продав батькові ОСОБА_5 , а останній 26.09.2017 року продав ОСОБА_6

Згоди на відчуження автомобіля марки Honda Accord Executive, 2006 року випуску, позивач не надавала.

Звертаючись з позовними вимогами та в подальшому неодноразово уточнюючи їх ОСОБА_4 , покликаючись на норми СК України та принцип рівності часток чоловіка і дружини щодо об`єкта спільної сумісної власності та розпорядження таким за взаємною згодою, зазначала, що спірний транспортний засіб був придбаний ними в період шлюбу, тому вважається спільною сумісною власністю, оскільки відповідач його відчужив без її згоди, просила стягнути з відповідача компенсацію половини вартості відчуженого автомобіля.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначав, що кошти отримані від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї, відтак позивач не може претендувати на грошові кошти, покликаючись на договір купівлі-продажу автомобіля, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно із частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ч.1 ст. 61 СК України, може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості під час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення.

Дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного Кодексу України).

Розірвання шлюбу, відповідно до ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності.

Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст. 71 СК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі №201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Як вбачається з договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4642/2017/400550 від 04.04.2017 року ОСОБА_3 продав автомобіль марки Honda Accord Executive 2006 року випуску, за 104 200 грн ОСОБА_5 .

В подальшому згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4642/2017/639603 від 26.09.2017 ОСОБА_5 продав автомобіль марки Honda Accord Executive 2006 року випуску, за 239 200 грн. ОСОБА_6 .

З метою об`єктивного розгляду справи та визначення дійсної (ринкової) вартості відчуженого автомобіля, суд першої інстанції призначав у справі судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно Висновку експерта № 222/18 судової автотоварознавчої експертизи від 10.09.2018 року (справа № 442/6116/17), внаслідок того, що автомобіль HONDA Accord Executive, 2006 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був представлений для обстеження, встановити його ринкову (дійсну) вартість на час виконання даної експертизи не представляється можливим.

При цьому, експертом зазначено, що середня ринкова ціна автомобіля HONDA Accord Executive, 2006 року виготовлення, ідентифікаційний № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 04.04.2017 року, складає 282 410,00 грн. (двісті вісімдесят дві тисячі чотириста десять гривень 00 копійок).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки відповідач 04.04.2017 року, в період коли сторони припинили спільне ведення господарства, здійснив відчуження спільного сумісного майна подружжя автомобіля HONDA Accord Executive, 2006 року випуску, без згоди позивача, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача грошова компенсація ринкової вартості 1/2 частини проданого автомобіля в розмірі 141205 грн, що є половиною середньої ринкової вартості такого та свідчить про підставність позовних вимог та законність висновків місцевого суду.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд взяв до уваги правочин з приводу купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений між третіми особами в частині вартості такого.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 грудня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк