Справа № 342/364/18
Провадження № 22-ц/4808/1234/19
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про розстрочення виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, стягнення коштів за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року Городенківське державне виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі також Городенківське ДВУВКГ, заявник) в особі його керівника звернулося до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.03.2019 року в частині сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 76330,10 гривень в користь ОСОБА_1 згідно виконавчого провадження на 12 місяців, встановивши до сплати боргу за виконавчим листом 6360 гривень 84 копійки кожного місяця.

Заяву обґрунтовано тим, що здійснити разову виплату в розмірі 76330,10 гривень Городенківське ДВУВКГ неспроможне, виходячи з показників фінансово-господарської діяльності, оскільки сума його збитків від здійснення господарської діяльності становить 677,9 тисяч гривень. Тому виплати по виконавчому листу можна здійснити виключно на умовах розстрочення платежу. Накладення арештів на усі рахунки боржника у межах виконавчого провадження фактично паралізує його роботу в цілому і нестиме загрозу забезпечення регіону невідкладними та безперебійними послугами.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2019 року заяву задоволено частково.

Розстрочено Городенківському державному виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства сплату платежів в сумі 76 330 гривень 10 копійок на користь ОСОБА_1 згідно з виконавчим провадженням ВП № 5945263 на 8 (вісім) місяців, встановивши, що сплата вказаного присудженого платежу повинна здійснюватись щомісячно в розмірі 9 541 гривня 26 копійок, після набрання цієї ухвалою законної сили.

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що вимоги заявника заслуговують на увагу і зазначені ним причини неможливості виконання судового рішення разовим платежем є підставою для розстрочення його виконання. Строк виконання рішення суд встановив у вісім місяців, враховуючи, що рішення Івано-Франківського апеляційного суду ухвалене 04.06.2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просять дану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про розстрочення рішення, посилаючись на незаконність ухвали.

Апелянти у скарзі зазначають, що суд, взагалі, не мотивував свій висновок, а тільки навів загальні положення закодавства. Подання боржником заяви про розстрочення рішення свідчить про зловживання процесуальними правами і є формою знущання над ОСОБА_1 , якому не виплачується заробітна плата. Ухвала суду є дискримінаційною щодо прав ОСОБА_1 на одержання заробітної плати, яка підлягала виплаті відповідно до законодавства. Збитки боржника від фінансово-господарської діяльності проблема і вина боржника, який частково фінансується коштами Державного бюджету України, і не може бути підставою для розстрочення виконання рішення.

Апелянти також просять роз`яснити Городенківському ДВУВКГ про те, що ОСОБА_1 вправі позиватися до нього з підстав, передбачених ст.ст.116,117 КЗпП з урахуванням позиції статті 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року з моменту невиплати йому заробітної плати не пізніше наступного дня після звільнення, а також за період не поновлення його на роботі датою 30.03.2019 року та накласти штраф на керівника Городенківського ДВУВКГ за зловживання процесуальними правами.

В.о.начальника Городенківського ДВУВКГ подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу залишити без змін. Відзив мотивовано, зокрема, тим, що Городенківське ДВУВКГ є госпрозрахунковою організацією, та не фінансується за рахунок коштів державного бюджету. ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію, тому щомісячна виплата із розстроченням в розмірі 9541,10 гривень не є затримкою у виконанні рішення суду і не завдає стягувачеві будь-якої шкоди. Поряд з цим блокування рахунків Городенківського ДВУВКГ спричиняє перешкоди у технологічному забезпеченні роботи стратегічного об`єкта, і як наслідок припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення для мешканців та закладів регіону. У даному випадку досягнуто балансу між приватними та суспільними інтересами.

Представник Городенківського ДВУВКГ у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи, заявник був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.03.2019 року, з урахуванням рішення Івано-Франківського апеляційного суду від 04.06.2019 року, ОСОБА_1 поновлено на роботі - на посаді економіста зі збуту; стягнуто з Городенківського ДВУВКГ на користь ОСОБА_1 76 330,10 гривень заробітної плати за час вимушеного прогулу з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів (т.1, а.с. 159-167, 233-236).

18.06.2019 року Коломийським міськрайонним судом на виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист(т.1, а.с.240).

08.07.2019 року постановою старшого державного виконавця Городенківського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кондрук Г.М. за заявою стягувача відкрито виконавче провадження № 5945263 щ виконання вищевказаного виконавчого листа про стягнення з Городенківського ДВУВКГ на користь ОСОБА_1 76 330,10 гривень заробітної плати за час вимушеного прогулу з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів (т.2, а.с.22).

Так, у заяві про розстрочення рішення заявник посилався на дві обставини. По-перше, на те, що здійснити разову виплату в розмірі 76330,10 гривень Городенківське ДВУВКГ неспроможне, виходячи з показників фінансово-господарської діяльності, оскільки сума його збитків від здійснення господарської діяльності становить 677,9 тисяч гривень. Тому виплати по виконавчому листу можна здійснити виключно на умовах розстрочення платежу. По-друге, заявник зазначав, що накладення арештів на усі рахунки боржника у межах виконавчого провадження фактично паралізує його роботу в цілому і нестиме загрозу забезпечення регіону невідкладними та безперебійними послугами.

Частинами ч.1, 3, 4, 5 ст.435 ЦПК України передбачено, зокрема, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, звертаючись із заявою про розстрочку виконання рішення, заявник повинен зазначити обставини, передбачені у ст.435 ЦПК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим. Серед таких обставини, які можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення, є такі, що стосуються виключно фізичної особи(хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан), і ті, які можуть стосуватися як фізичних, так і юридичних осіб (стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Також, в силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, заявник повинен довести обставини для розстрочення виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені заявником обставини в розмінні ст.435 ЦПК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» не є такими, що можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Зокрема, щодо першої обставини, то така не може бути взята до уваги, оскільки як зазначено вище матеріальний стан враховується тільки щодо фізичної особи, а заявник є юридичною особою. Крім того, навіть, якщо вважати цю обставину такою, яка може бути підставою для розстрочення виконання судового рішення, то наявність такої заявник не довів. Так, заявник зазначає суму збитків Городенківське ДВУВКГ від здійснення господарської діяльності в розмірі 677,9 тисяч гривень, однак у попередній заяві про розтрочення, поданій 31.07.2019 року (т.2, а.с.1), яка була повернута за його заявою ухвалою суду (а.с.14), зазначав, що сума збитків Городенківське ДВУВКГ становить 273 тисячі гривень. Тобто за один і той же період заявник вказує суттєво різні розміри збитків підприємства, не наводячи жодного пояснення вказаної обставини, що ставить під сумнів розмір збитків підприємства.

Що стосується другої обставини, на яку заявник посилається(накладення арештів на усі рахунки боржника у межах виконавчого провадження фактично паралізує його роботу в цілому і нестиме загрозу забезпечення регіону невідкладними та безперебійними послугами), то така також не є такою, яка може бути підставою для розстрочення виконання рішення, і теж є недоведеною.

Разом з тим, що відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що судовим рішенням, виконання якого заявник просить розстрочити, вирішено стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, яка відповідно до законодавства має бути виплачена у першу чергу і у зазначені законодавством строки.

Положенням ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 у справі «Войтенко проти України» (п.39) наголошено, що «ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення було виконане без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Immobiliare Saffi v. Italy», п.66).

Вищезазначеного суд першої інстанції не врахував, неповно з`ясувавши обставини справи, неправильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, тому оскаржену ухвалу суду необхідно скасувати та відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення.

Що стосується прохання апелянта роз`яснити Городенківському ДВУВКГ про те, що ОСОБА_1 вправі позиватися до нього з підстав, передбачених ст.ст.116,117 КЗпП з урахуванням позиції статті 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року з моменту невиплати йому заробітної плати не пізніше наступного дня після звільнення, а також за період не поновлення його на роботі датою 30.03.2019 року, то таке прохання не може бути задоволене, оскільки такі роз`яснення не входять до повноважень суду апеляційного суду, а порядок і строки виплати заробітної плати чітко визначені законодавством.

Щодо прохання апелянтів накласти штраф на керівника Городенківського ДВУВКГ за зловживання процесуальними правами, що полягає у поданні заяви про розстрочення виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Стаття 44 ЦПК України передбачає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1). У частині 2 вказаної статті зазначено дії, які залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами.

Зважаючи на те, що подання заяви про розстрочення виконання рішення є правом заявника, передбаченим процесуальним законом, яким заявник скористався тільки один раз, суд апеляційної інстанції вважає, що у цій справі відсутні підстави для висновку про зловжиння заявником процесуальними правами.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, із заявника в користь ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2019 року скасувати.

В задоволенні заяви Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про розстрочення виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про визнання неправомірним та скасування наказу про звільнення, стягнення коштів за вимушений прогул, відмовити.

Стягнути з Городенківського державного виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_1 384 гривні 20 копійок сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді І.В. Бойчук

І.О. Максюта