Справа № 564/1836/19
04 жовтня 2019 року м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Цвіркун О. С.
з участю секретаря Забейди А. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У цьому житловому будинку зареєстрований, однак вже близько 6-ти років не проживає її колишній чоловік - відповідач ОСОБА_2 Даний факт можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вказує, що оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми із оплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об`єктивно порушуються її права як власника, у зв`язку з чим вона змушення звернутися за захистом до суду.
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку.
Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування житлового будинку від 01.12.2006 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6-8).
Із будинкової книги вбачається, що колишній чоловік позивача - ОСОБА_2 зареєстрований у належному ОСОБА_1 будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з 18.11.1997 року (а.с.9-11). З тексту позовної заяви встановлено, що відповідач вже близько 6-ти років не проживає у вищевказаному житловому будинку, оскільки проживає з іншою сім`єю.
Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 150 ЖК України передбачене право громадян, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуватись ним для особистого проживання членів їх сімей і право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач будучи зареєстрованим у будинку належному позивачці, перешкоджає користуванню останній належним їй майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік. Окрім того, факт реєстрації відповідача у належному їй будинку створює перешкоди у реалізації позивачем свого права розпорядження належною їй на праві власності квартирою.
Таким чином в судовому засіданні повністю доведено обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали б визнанню ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1 , а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Згідно, ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою суду від 18 липня 2019 року позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 319, 321,405 ЦК України, ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст. 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом у належному ОСОБА_1 житловому будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 07.10.2019 року.

СуддяО. С. Цвіркун