Справа №336/3990/19
Провадження № 2/336/3990/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Жупанової І.Б., за участі секретаря судового засідання: Палубінської К.М., розглянув у підготовчому засіданні у залі суду в м.Запоріжжі у порядку загального позовного провадження цивільну справу №336/3990/19 пр. 2/336/2705/2019 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, без участі сторін, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 21.06.2019 року звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

За змістом позову, позивачка зазначає, що є власником будинку АДРЕСА_2 . Крім позивачки у вказаному житловому будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 1983 р.н., який фактично у спірному будинку не проживає понад 10 років, добровільно виїхав в вказаного будинку та проживає в іншій країні, точна адреса позивачці невідома. У вказаному будинку відсутні особисті речі чи речі повсякденного використанні належні відповідачу. Як зазначено в позові з моменту добровільної зміни ОСОБА_2 свого місця проживання, вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про зняття з реєстрації, але відповідач не вчиняє жодних дій для цього.

В позасудовому порядку вирішити вказаний спір позивачка не має змоги, а формальна реєстрація відповідача у майні, що належить їй фактично створює перешкоди у користуванні будинком, оскільки позивачка вимушена нести додаткові витрати на сплату житлово-комунальних послуг.

З підстав, передбачених ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачка просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою від 03.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), призначено підготовче засідання.

Зустрічної позовної заяви відповідач не подав. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, згідно з заявою від 03.06.2019 ОСОБА_3 просить розглядати справу без їх участі, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача за довіреністю Тамченко І.О. подано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника відповідача та відповідача.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд вважає за можливе розглядати справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (довідка Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради №182494046 від 26.09.2019), житловий будинок літ. А. за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить позивачці ОСОБА_1 .

Відповідач по справі ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1 , вказані обставини відповідачем не оспорювались.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 18.04.2000 по теперішній час (відповідь від 02.07.2019 на запит суду).

З 2008 року відповідач не проживає за вказаною адресою, що підтверджено актом № 11 від 12.06.2019, складеним комісією, засвідченим головою квартального комітету № 119.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з визнання відповідачем позову та наступних норм чинного законодавства.

Згідно з ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством

За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.. 405 ЦК України Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач понад 10 років не мешкає за вказаною адресою без поважних підстав, а саме з 2008 року. З реєстраційного обліку за місцем проживання в позасудовому порядку не знятий, житлово-комунальні послуги нараховуються із врахуванням його реєстрації за вказаною адресою. Оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідача, як члена сім`ї власника вказаного житлового приміщення, він створює перешкоди у користуванні позивачці нерухомим майном, судом встановлено підстави для задоволення позову.

При обранні способу захисту суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є достатньою підставою для зняття його з реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 133, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивачки, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову до суду, у сумі 768,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 178, 223, 229, 245, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-282, 284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП на час розгляду справи судом не встановлений, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 судовий збір у сумі 768,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Жупанова І.Б.