Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/448/17

провадження № 61-31019св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Немировської О. В., Соколової В. В., Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 46 650 грн, яка складається із: 33 150 грн - простроченого тіла кредиту та 13 500 грн - заборгованості за комісією.

Позов мотивовано тим, що 05 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір № 003-28544-150313 на відкриття поточного рахунку з використання платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за умовами якого банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії лімітом 50 000 грн.

Обслуговування клієнта здійснювалось ПАТ «Дельта Банк» згідно переліку послуг та на умовах, викладених у тарифному пакеті «Готівочка 2012», що міститься у додатку № 1 до цього договору.

Посилаючись на те, що позичальник допустив порушення умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач просив стягнути, задовольнивши позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість в розмірі 46 650 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, уклавши договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, отримав кредитні кошти, проте не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати комісії.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року змінено, визначивши суму заборгованості - 44 150 грн.

Змінюючи рішення місцевого суду, апеляційний суд врахував, що з наданого банком розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що після внесення ним платежу на погашення боргу в сумі 4 650 грн залишок тіла кредиту становить 30 650 грн, а не 33 150 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У жовтні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом помилково стягнуто 13 500 грн комісії, оскільки у тарифному пакеті «Готівочка 2012» не передбачено стягнення із позичальника інших комісій, ніж передбачених пунктом 2.4.

Також у жовтні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк», у якій банк просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно змінив рішення місцевого суду, оскільки кредитна лінія за умовами договору закінчувалась 31 грудня 2014 року, а тому розмір тіла кредиту становить 33 150 грн.

Заперечення до суду касаційної інстанції не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та витребувано справу № 756/448/17 з суду першої інстанції, а ухвалою від 22 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ«Дельта Банк».

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіпризначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» - залишенню без задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 15 березня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено договір № 003-28544-150313 на відкриття поточного рахунку з використання платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за умовами якого банк надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії лімітом 50 000 грн. Також підпис відповідача міститься у додатку № 1 до цього договоруТарифний пакет «Готівочка 2012».

Пунктом 5.20. договору № 003-28544-150313 від 15 березня 2013 року встановлено, що підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він отримав повну, достовірну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме - щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком то розміром всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтованої сукупності вартості погодження кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів).

У пункті 1.4. тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Готівочка 2012» встановлено плату за обслуговування кредитного ліміту в розмірі 1,5 % в місяць.

ПАТ «Дельта Банк» належно виконало взяті на себе зобов`язання, проте ОСОБА_2 допустив порушення своїх зобов`язань перед банком.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж ОСОБА_2 здійснив 10 вересня 2014 року.

Посилаючись на те, що заборгованість позичальника становить 46 650 грн, яка складається із: 33 150 грн - простроченого тіла кредиту та 13 500 грн - заборгованості за комісіями, банк звернувся до суду з цим позовом.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором

Установивши, що ОСОБА_2 належним чином не виконує зобов`язань за договором № 003-28544-150313 на відкриття поточного рахунку від 05 березня 2013 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 30 650 грн, суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позичальника на користь банку вказаної суми.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» щодо безпідставності зміни апеляційним судом розміру заборгованості по тілу кредиту з 33 150 грн на 30 650 грн спростовуються матеріалами справи, зокрема, наданим позивачем розрахунком заборгованості позичальника ОСОБА_2 .

Разом з тим, неможливо погодитися із висновками судів попередніх інстанцій про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» комісії за обслуговування кредитного ліміту в розмірі 13 500 грн з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних на час укладення договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» комісії, не звернули уваги на вищевказане, у зв`язку з чим дійшли помилкового висновку про стягнення заборгованості за комісією у сумі 13 500 грн, без встановлення того, за які саме дії банку встановлена така комісія та які послуги за вказану комісію надаються відповідачу.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення апеляційного суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 30 650 грн слід залишити без змін, а рішення місцевого суду та рішення апеляційного суду в частині стягнення комісії у розмірі 13 500 грн - скасувати з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції у сумі 478 грн 54 коп.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково .

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» комісії у розмірі 13 500 грн скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення комісії у розмірі 13 500 грн відмовити.

В іншій частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 478 грн 54 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді : В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук