Номер провадження: 22-ц/813/2901/19
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ПАТ «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: приватний нотаріус ОМНО Савченко Світлана Володимирівна про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з серпня 2005 року по червень 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували фактично у шлюбних відносинах, а саме проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, мали спільний сімейний бюджет.

В зазначений період ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за сумісні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 липня 2011 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 спільною родиною з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з серпня 2005 року по червень 2011 року.

Після визнання факту сумісного проживання стало питання про поділ сумісно нажитого майна подружжя. В той же час позивачу стало відомо, що 27 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Савченко С.В. Предметом даного договору є квартира АДРЕСА_1 .

Вказаний договір іпотеки укладено у якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2008 року та кредитним договором № 0 від 27 серпня 2008 року, укладених між ОСОБА_2 до АКІБ «УкрСиббанк», про існування яких позивач також дізналась випадково.

Позивач зазначила, що без отримання відповідного дозволу від неї (нотаріально посвідчена згода) ОСОБА_2 не мав відповідних повноважень укладати спірний договір іпотеки, оскільки його укладання порушується право власності позивача на вказане майно, тому що на момент укладання договору вона була співвласником зазначеної вище квартири.

У зв`язку з чим позивач просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 27 серпня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Савченко С.В., зареєстрований в реєстрі № 3851, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_2 ; скасувати заборону відчуження нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_2 , накладену приватним нотаріусом ОМНО Савченко С.В., реєстровий №3852; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , і належить на праві власності ОСОБА_2 , накладену приватним нотаріусом ОМНО Савченко С.В., реєстраційний № НОМЕР_1 , контрольна сума 81ДГ596669; вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку, внесений приватним нотаріусом ОМНО Савченко С.В. реєстраційний № НОМЕР_2 контрольна сума 704890927Е.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2012 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір іпотеки від 27 серпня 2008 року укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за №3851, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_2 .

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_2 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною, реєстровий № 3852.

Вилучено з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_2 , накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною, реєстраційний №7807425, контрольна сума 81ДГ596669.

Вилучено з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною реєстраційний № 7810903 контрольна сума 704890927Е.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року в задоволені заяви ПАТ «Дельта банк» про перегляд заочного рішення по зазначеній цивільній справі відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2012 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_2 та представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлялися, про причини не явки не повідомили та заяви про відкладення розгляду справи з викладенням причин не подавали.

Судова колегія вжила всі можливі заходи для належного повідомлення ОСОБА_1 за адресою, яка була зазначена нею при поданні позову: АДРЕСА_2 і за адресою її реєстрації: АДРЕСА_3 , проте за першою адресою ОСОБА_1 не проживає, а за адресою реєстрації не отримує поштову кореспонденцію на протязі тривалого часу, внаслідок чого судові повістки повертаються без вручення з поміткою про перебіг терміну зберігання.

Присутня в судовому засіданні представник ПАТ «Укрсиббанк» зауважила про тривалий розгляд справи і зазначила, що не отримання поштової кореспонденції ОСОБА_1 і не явка її до апеляційного суду, а також не явка до апеляційного суду ОСОБА_2 протягом тривалого часу не перешкоджає апеляційному суду вирішити апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» по суті.

З огляду на те, що справа перебуває в апеляційному суді з жовтня 2017 року і рішення по суті поданої апеляційної скарги не приймається понад розумний строк у зв`язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судова колегія вважає, що відсутні підстави для подальшого відкладення розгляду справи в апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 27.08.2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0,згідно з яким ОСОБА_2 отримав в АКІБ «УкрСиббанк» на купівлю нерухомого майна 67 000 доларів США, що за курсом НБУ становило 324 661 грн. 90 коп. та кредитний договір № 0, згідно з яким ОСОБА_2 отримав в АКІБ «УкрСиббанк» кредит у формі кредитної лінії лімітом 1 459 грн. 01 коп. (а. с.11-27);

- 27.08.2008 року ОСОБА_2 за договором іпотеки передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2008 року, згідно з яким ОСОБА_2 придбав дану квартиру у ОСОБА_3 за 324 661 грн. 90 коп. (а. с.07-10; 30-31);

- рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2011 року встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з серпня 2005 року до червня 2011 року (а.с. 28)

Задовольняючи позов, визнаючи недійсним договір іпотеки від 27 серпня 2008 року укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 , відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_2 , скасовуючи заборону відчуження нерухомого майна вилучаючи з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири, вилучаючи з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку,суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення оспорюваного ОСОБА_1 договору іпотеки, остання була співвласником на праві спільної сумісної власності АДРЕСА_1 , так як проживала з іпотекодавцем на час набуття ним права власності на предмет іпотеки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не надавала письмової згоди на передачу спірної квартири в іпотеку.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Предметом позову є вимоги про визнання недійсним договору іпотеки від 27.08.2008 року, укладеного ОСОБА_2 з АКІБ «УкрСиббанк" з тих підстав, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2011 року встановлено факт спільного проживання позивача з ОСОБА_2 з серпня 2005 року по червень 2011 року і тому позивач вважає, що без отримання від неї нотаріальної згоди ОСОБА_2 не мав підстав для укладення іпотечного договору на квартиру, яка є спільною сумісною власністю подружжя, і співвласником якої є позивач.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Рішення суду від 28.07.2011 року, яким встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на час укладення оспорюваного договору іпотеки від 27.08.2008 року, в апеляційному порядку не оскаржувалося і вступило в законну силу.

Таким чином, проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як спеціальна підстава для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно передбачає не лише сам по собі факт спільного проживання, а й наявність між чоловіком та жінкою спільного бюджету та ведення спільного господарства, що притаманні подружжю та сім`ї в розумінні СК України.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира, яка була передана ОСОБА_2 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, придбана 27.08.2008 року саме за кредитні кошти в сумі 67 000 доларів, що відповідало на день видачі кредиту 324 661 грн. 90 коп., які були отримані ОСОБА_2 за кредитним договором від 27.08.2008 року.

При таких обставинах, ОСОБА_1 , яка на час отримання у серпні 2008 року ОСОБА_2 кредиту, купівлі за кредитні кошти квартири і передачі її в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю, як дружина не менше 3-х років (з серпня 2005 року) , мала спільний бюджет, вела спільне господарство, не могла не знати та як член сім`ї зобов`язана була знати, що спірна квартира придбана ОСОБА_2 за кошти, які останній отримав в банку у кредит, оскільки будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів існування у сім`ї джерел отримання доходу і наявність грошових коштів достатніх для придбання спірної квартири, ОСОБА_1 не надала і у доводах заявленої позовної заяви на такі обставини не посилалася, обмежившись вказівкою на рішення суду про встановлення факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю, набуття останнім права власності на квартиру під час такого проживання і виникнення у неї права на частку у майні, на яке за таких підстав, поширюється режим спільної сумісної власності.

Судова колегія вважає, що вирішальною обставиною в даному спорі є те, що з матеріалів справи чітко прослідковується, що спірна квартира придбана ОСОБА_2 саме за кредитні кошти АКІБ «УкрСиббанк» згідно з укладеним між ними кредитним договором, умовою якого серед іншого є забезпечення виконання зобов`язання у вигляді передачі позичальником придбаної квартири в іпотеку Банку, що спростовує обґрунтування ОСОБА_1 наведені нею у позові про придбання майна за спільні з ОСОБА_2 кошти в сенсі неналежності їх до кредитних коштів, отриманих в Банку.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи своє право на частку у квартирі, придбаною у шлюбі, умови основного зобов`язання - кредитного договору щодо отримання ОСОБА_2 грошових коштів у кредит для придбання квартири та обов`язок передати квартиру в іпотеку банку, після того, як ій, як вона стверджує, стало відомо про його існування, не оспорювала і обставини кредитування Банком ОСОБА_2 не спростувала.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона дізналася про існування кредитного та іпотечного договору випадково не відповідають обставинам, які встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2011 року, щодо факту спільного проживання позивача з ОСОБА_2 з серпня 2005 року по червень 2011 року за заявою ОСОБА_1 , в якій вона особисто зазначала про проживання нею з ОСОБА_2 , як чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, із суті якого випливає наявність між ними спільного бюджету та ведення ними спільного господарства, що притаманні подружжю та сім`ї.

Слід зазначити, що після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції 03.08.2012 року про визнання договору іпотеки недійсним у зв`язку з порушенням права ОСОБА_1 та скасування у зв`язку з цим обтяжень, спірна квартира була відчужена 15.08.2012 року, тобто через 12 днів після ухвалення рішення і на 2-й день після набрання рішенням законної сили.

Враховуючи наведене в сукупності, в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачаються ознаки спільної недобросовісної поведінки щодо виведення іпотечного майна з під обтяження з метою його подальшого відчуження.

При таких обставинах, у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки від 27 серпня 2008 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 , відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_2 , скасовуючи заборону відчуження нерухомого майна вилучаючи з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про заборону відчуження квартири, вилучаючи з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» не було учасником справи. Але з урахуванням того, що ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступник АКІБ «УкрСиббанк», за договором купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року відступило права вимоги за кредитними та іпотечним договорами, укладеними з ОСОБА_2 ПАТ «Дельта Банк», а останнє таким чином набуло право вимоги за основним зобов`язанням, яке позичальником не виконане, права нового кредитора в частині визнання рішенням суду першої інстанції недійсним забезпечувального зобов`язання (договору іпотеки) зачіпають права ПАТ «Дельта Банк», як нового кредитора.

При таких обставинах, апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню, заочне рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати, понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги в сумі 118 грн. 03 коп. підлягають стягненню на його користь з позивача.

Крім того, ПАТ «Дельта Банк» до апеляційного суду подано заяву про поворот виконання судового рішення, посилаючись на те, що після визнання судовим рішенням недійсним договору іпотеки, записи про обтяження майна іпотекою були вилучені з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що порушує пріоритетне право банку, як іпотекодержателя.

Судова колегія вважає, що дана заява не може бути задоволена з огляду на таке.

За судовим рішенням про поворот виконання видається виконавчий лист у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.І ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на визнання кредитного та іпотечного договору діючими, та право на вимогу про внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка може бути розглянута лише у позовному провадженні.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі.

В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Колегія суддів вважає, що такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15.

Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається - у зв`язку із скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

З урахуванням вказаних вимог закону, судова колегія набуває висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк» про поворот виконання рішення, оскільки вказані заявником обставини не є такими обставинами в розумінні вимог статті 444 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374. 376, 381,383, 444 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна про визнання договору іпотеки недійсним, скасування заборони відчуження нерухомого майна, вилучення запису про заборону відчуження квартири, вилучення з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку.

Відмовити у заяві Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поворот виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 118 грн. 03 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.10.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова