Справа № 588/357/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2019 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Лободи Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся із указаним позовом, який мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.12.2013 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява від 16.12.2013 разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», "Правилами користування платіжною карткою" та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір.
Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав позивачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору та продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 17.02.2019 має заборгованість у розмірі 35784,19 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 1247,52 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 32256,47 грн., заборгованості за пенею та комісією - 100,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1680,20 грн.
Посилаючись на норми ст.ст.509,525,526,527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 35784,19 грн., а також судові витрати, понесені ним при подачі позову в сумі 1921,00 грн.
У зв`язку із частковим погашенням заборгованості по кредиту, позивач уточнив вимогу щодо відшкодування відповідачем судового збору у тій частині, що погашена та надав виписку по рахунку. За випискою сплачена відповідачем заборгованість на загальну суму 5000 грн., з якої позивачем було направлено на погашення судового збору - 1921,00 грн., штрафу від суми позову - 1680,20 грн., штрафу (фіксована частина - 500 грн.) та на погашення загальної суми заборгованості - 898,80 грн. Станом на 16.06.2019 сума заборгованості складає 36198,04 грн. (а.с.84-87).
У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачем подано відзив на позов, у якому відповідач указав, що заявлені до нього позовні вимоги задоволенню не підлягають. свої заперечення відповідач обгрунтовував тим, що у грудні 2013 року він отримав у ПАт Кб "Приватбанк" картку "Універсальну" №396714 зі строком дії до 10/17, за якою зняв 1500,00 грн. При оформленні картки та підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку пам`ятку клієнта, яка складається у т.ч. із тарифів і основних умов обслуговування і кредитування під підпис він не отримував.
У червні 2016 року він був призваний на строкову військову службу. Керівництвом військової частини була відкрита ще одна картка у Приватбанку для перерахування грошових коштів як військовослужбовцю строкової служби. Щомісяця він отримував 154-245 грн. у залежності від звання та посади. Йому виплатили грошову допомогу у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 1 січня календарного року (3,2 тис. грн.- 2017). З цієї картки банк списував кошти, які нараховувала військова частина під час проходження військової служби. За період з 13.06.2016 по 10.11.2017 банком було списано 7485,00 грн. незважаючи на те, що керівництво військової частини подавало до банку документи про те, що він знаходиться на строковій службі банк продовжував нараховувати відсотки. Згідно розрахунку заборгованості відсотки за час його перебування на строковій службі становили вже 43,20%.
Після мобілізації 09.11.2017 він звернувся до банку, працівники якого обіцяли списати нараховані відсотки, пеню та штрафи за час його перебування на строковій службі та наполягали на отриманні нової картки, до якої буде перенесена заборгованість. Списання заборгованості не відбулося.
Через молодий вік та відсутність життєвого досвіду він у грудні 2017 року отримав картку "Універсальна" із позначкою "Оплата частинами" за № НОМЕР_1 зі строком дії до 07/21 та картку для виплат за № НОМЕР_2 зі строком дії до 07/21.
Після отримання ухвали суду він звернувся до банку із питання вирішення спору у позасудовому порядку. 17.04.2019 року він сплатив по кредиту 5000,00 грн. Йому знову була видана картка із позначкою "debit" за №14 зі строком дії до 11/22. Знищити картку за № НОМЕР_1 зі строком дії до 07/21 та скласти акт про знищення працівники банку відмовили.
Відповідач вважає, що банком не було надано доказів про погодження із ним у письмовій формі умов кредитного договору щодо відсотків за користування кредитними коштами. Банком не зазначено, на яких умовах йому були видані кредитні кошти та не надано доказів, що йому, як споживачу, була надана інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Підписана ним анкета-заява не містить умов щодо стягнення пені та штрафів. Письмової угоди про сплату пені та штрафу із банком він не укладав, тому вимоги позивача про стягнення цих складових заборгованості є необгрунтованими. Всупереч вимогам ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач вимогам сплати платежів, строк по яким минув, у зв`язку із чим відповідач просить застосувати до спірних правовідносин позовну давність (а.с.63-65).
У відповіді на відзив, поданої відповідно до ст.179 ЦПК України, представник позивача указав, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Зкопії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив), що" Я згодна (ен) з тим,що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30,00 % на рік), вказано розміри комісій та ш:rрафів тощо.

Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Зазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

З виписки по картковому рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції. зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операціі). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже, є законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

Банком надано всю необхідну інформацію у письмовому вигляді, результатом чого є підписання сторонами кредитного договору. Законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача із умовами кредитування є положення ч.2 ст.638,ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

Кредитний договір укладений між сторонами відповідно до норм законодавства та є чинним.

Закон України "Про захист справ споживачів", на який посилається відповідач, не поширюється на дані спірні правовідносини. Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. У даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Списання простроченої заборгованості відбувалося на підставі постанови НБУ "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" від 29.03.2004., а також умов договору ( п.1.1.3.1.6 Умов та Правил надання банківських послуг).

Зміна відсоткової ставки, що відбувалася повністю узгоджується із Умовами та правилами надання банківських послуг та повідомлення про підвищення процентної ставки направлялися для відома відповідачу. На сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача не надходило. Більше того, після підвищення процентної ставки відповідач активно користувався карткою, у т.ч. неодноразово здійснював погашення заборгованості, що є підтвердженням прийняття діючих умов договору.

Представник позивача також вважає правомірним одночасне нарахування пені та штрафу, оскільки згідно зі ст.549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій.
Банком здійснено перерахунок заборгованості та повернено нараховані відсотки, штрафні санкції та пеню. Повернення нарахованих процентів, пені та штрафних санкцій врахована в розрахунку заборгованості, решта заборгованості нарахована правомірно та підлягає сплаті.
Підстав для застосування позовної давності немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі (а.с.91-99).
У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача заявлений позов підтримує із урахуванням його уточнення, а відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі (а.с.42,132).
Ураховуючи заяви сторін суд визнав за можливе розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Матеріалами справи установлено, що 16.12.2013 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9).
У вказаній заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Пам`яткою клієнта", «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання послуги накопичення "Копілка" й згоден на оформлення послуги. Також відповідач зобов`язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua .
До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "Приватбанку" (а.с.10-34).
Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 17.02.2019 ОСОБА_1 мав заборгованість у розмірі 35784,19 грн., яка складалася із : заборгованості за кредитом 1247,52 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 32256,47 грн., заборгованості за пенею та комісією - 100,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1680,20 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до квитанції Тростянецького відділення Сумської філії "Приватбанк" від 17.04.2019 ОСОБА_1 у погашення заборгованості по кредиту сплатив 5000,00 грн. (а.с.71).

Із наданої позивачем виписки по кредитній картці ОСОБА_1 за період з 16.12.2013 по 16.06.2019, наданої у рахунок уточнення позовних вимог, убачається, що кошти у розмірі 5000,00 грн. сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості були спрямовані позивачем на погашення судового збору - 1921,00 грн., штрафу від суми позову - 1680,20 грн., штрафу (фіксована частина - 500 грн.) та на погашення загальної суми заборгованості - 898,80 грн. Станом на 16.06.2019 сума заборгованості складає 36198,04 грн. (а.с.84-87).
Також із указаної виписки, а також із виписки наданої відповідачем під час подання відповіді на відзив, убачається користування відповідачем коштами за картками: № НОМЕР_3 (дата відкриття -16.12.2013, строк дії -10/17) та № НОМЕР_1 (дата відкриття -09.07.2017, строк дії - 07/21), а також автоматичне списання банком коштів на погашення заборгованості (а.с.84-87, 100-102).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав,
Суд вважає, що факт порушення відповідачем, взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту позивачем доведено та установлено, що відповідач своєчасно не надав грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 1247,52 грн., яка належними та допустимими доказами відповідачем не спростована. Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника обов`язок із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
У той же час, зважаючи на те, що 17.04.2019 відповідачем була погашена заборгованість за кредитом у сумі 5000,00 грн., із якої позивачем спрямовано на погашення самого тіла кредиту тільки 898,80 грн., а остання сума на погашення штрафу та сплаченого позивачем судового збору, суд вважає, що позивач безпідставно спрямував кошти на погашення штрафів у сумі 500,00 грн. та 1680,20 грн. і вказана сума має бути урахована на погашення саме тіла кредиту із огляду на таке.

Як на підставу виникнення договірних відносин позивач посилався на ст.634 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач посилається на ст. 634 ЦК України, як на підставу виникнення договірних відносин з відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, з якими ознайомлений під підпис в день укладення договору.

Проценти за користування кредитом та неустойка поділяються на ті, що встановлені законом та ті, що встановлені договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

В анкеті-заяві позичальника від 16.12.2013, яку підписав відповідач, процентна ставка не визначена.

Надані позивачем витяги про направлення смс-повідомлення про встановлення процентної ставки 2,9% та 3,6% (а.с.115,116) суд вважає неналежним доказом, оскільки дані витяги не містять інформації про отримання таких повідомлень відповідачем.

Крім того, у анкеті-заяві позичальника від 16.12.2013 відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

Обґрунтовуючи право вимоги у частин стягнення процентів, пені та штрафів, у т.ч. їх розмір і порядок нарахування, позивач крім власного розрахунку заборгованості, посилався на Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи Банку, розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua./terms/pages/70/, як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору.

Однак, позивачем не надано підтверджень, що саме ці Тарифи Банку, Правила користування платіжною карткою, Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, неустойок (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування.

Суд вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, із підстав та у розмірах встановлених законом, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не заявляв.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Тарифи Банку, Правила користування платіжною карткою, Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони в письмовому вигляді обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплату комісій банку та відповідальності за порушення строків виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Надані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені в заяві-анкеті позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили в письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитними коштами, відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді неустойки, вимоги позивача в цій частині також не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 12,13,247,259,264,265,279,

354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складене 24.09.2019.

Суддя О.С. Линник