ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1665/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2019 року (суддя - Чевилюк З.А.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у якому просила, встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_2 з лютого 2007 року по даний час.

Позов мотивовано тим, що вона та відповідач по справі ОСОБА_2 з грудня 2007 року і по теперішній час спільно проживають, як подружжя, за адресою АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання у них народилось двоє дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких разом виховують. Також позивачка зазначала, що вона та ОСОБА_2 ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина. Шлюб між ними неможливо було зареєструвати раніше, оскільки ОСОБА_2 перебував у іншому зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . Наразі, шлюб між ними розірвано відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/3823/17 від 19.06.2017 року. Оскільки ОСОБА_4 заперечуватиме факт спільного проживання позивачки та ОСОБА_2 , тому вона звернулася до суду з позовною заявою, тобто в порядку позовного провадження.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2019 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 01 липня 2017 року по даний час.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням суду від 15 травня 2019 року доповнено резолютивну частину рішення суду від 14 травня 2019 року, відмовлено у стягненні судових витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 .

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 1996 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 червня 2017 року, яке набрало чинності 30 червня 2017 року, шлюб між ними розірвано. Оскільки з лютого 2007 року до 30 червня 2017 року ОСОБА_2 перебував у шлюбі з іншою жінкою, підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки та ОСОБА_2 не вбачається. За таких обставин, суд дійшов до висновку за можливе встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , з 01 липня 2017 року по теперішній час.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції від 14 травня 2019 року незаконним, необґрунтованим, таким, що винесено із порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що вона та ОСОБА_2 з лютого 2007 року почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , з грудня 2007 року вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Від спільного проживання у сторін народилось дві доньки: ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6, яких вони спільно виховують. Також сторони ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки як чоловік та дружина. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.06.2017 року фактично було встановлено ту обставину, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 тривалий час разом не проживають.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки. Надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Крім того, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, в зазначеному клопотанні просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 1996 року до 30 червня 2017 року, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 червня 2017 року, яке набуло чинності 30.06.2017 року.

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, зазначивши, що ОСОБА_4 буде заперечувати факт проживання позивачки та ОСОБА_2 , у спірний період, тому подано позовну заяву, а не заяву в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів і статті 15 ЦК України, де зазначено, що особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права, але лише у разі його порушення.

Тобто, при розгляді справи суд повинен врахувати мету, за якою особа звертається до суду та з`ясувати, чи дійсно порушено право особи з огляду на зазначені положення.

Чинне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в заяві має бути зазначено мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом тощо).

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

За частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим, згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно з ч.1,6 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зважаючи на зазначене та враховуючи межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки позивачем в позовній заяві не зазначається мета встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, суд позбавлений можливості зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним та його наслідки, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, на зазначене уваги не звернув, дійшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1 і 2 зазначеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається на позивача.

Оскільки належних та допустимих доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції не надано, тому підстав для стягнення таких витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк