Постанова

Іменем України

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 368/515/17-ц

провадження № 61-30641св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Кондитерська фабрика «Лагода»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода»(далі - ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода») про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 7 листопада 2016 року позивача було прийнято на посаду комірника складу готової продукції до ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода».

До її трудових обов`язків згідно з посадовою інструкціє входило: підготовка до виконання пакету документів відповідно до загрузочних листів; забезпечення вантажників інформацією відповідно до загрузочного листата відстеження правильності виконання асортименту готової продукції; забезпечення відгрузки цього асортименту відповідно до загрузочного листа; проведення опломбування автомобіля, оформлення документів та забезпечення водія всім пакетом документів.

З 4 січня 2017 року через активну позицію у роботі у неї почалися проблеми з безпосереднім керівником - завідуючої складом ОСОБА_2 , які в подальшому призвели до створення для неї несприятливих умов для виконання трудових обов`язків.

З моменту виникнення цієї ситуації вона неодноразово зверталась до керівництва ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» з питанням щодо створення для неї несприятливих умов роботи з боку ОСОБА_2

Наказом ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» від 27 березня 2017 року № 975 позивача звільнено з роботи з 27 березня 2017 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, передбачених посадовою інструкцією.

Вважаючи, що накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення з роботи є незаконними, позивач просила поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року, залишеним ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» № 632 від 03.03.2017 р. про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Визнано незаконним та скасовано наказ Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» № 975 від 27 березня 2017 року про звільнення з посади комірника складу готової продукції ОСОБА_1 згідно пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді комірника складу готової продукції Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода». Стягнуто з ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27 березня 2017 року по 17 серпня 2017 року в розмірі 14 612, 78 грн. Стягнуто з ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із витрат пов`язанні із наданням правової допомоги в сумі 4 320 грн. У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» на посаді комірника складу готової продукції. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць. Стягнуто з ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» на користь держави судовий збір в сумі 2 880 грн.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з боку начальника складу готової продукції ОСОБА_2 до ОСОБА_1 наявна упередженість, що призвела до безпідставного накладення дисциплінарного стягнення.

У зв`язку з незаконним звільненням позивачка була позбавлена роботи та матеріального забезпечення, поставлена в скрутне становище, що призвело до моральних страждань.

Задовольняючи позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд врахував статтю 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини справи, неправильно застосували норми чинного законодавства.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

Відзив не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 7 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода»» на посаду комірника на час декретної відпустки ОСОБА_3 , про що був виданий наказ № 3980 від 07 листопада 2016 року.

Згідно робочої інструкції Комірника складу готової продукції ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода»», дата введення якої 18 серпня 2013 року, має чотири розділи, згідно другого розділу передбачена відповідальність, а саме: комірник складу готової продукції несе відповідальність за своєчасне виконання покладених цією робочою інструкцією обов`язків; комірник складу готової продукції несе відповідальність за дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежного захисту; комірник складу готової продукції несе відповідальність за правильність складування вантажів в залежності від їх призначення. Цією інструкцією передбачено дії при виявлені невідповідності, а саме: комірник складу готової продукції слідкує за правильністю оформлення документів та правильністю відвантаження, в разі невідповідності кількості або асортименту готової продукції складається акт та здійснюється заміна.

Наказом директора ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода»» від 27 березня 2017 року № 975 ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України за систематичне не виконання без поважних причин обов`язків передбачених інструкцією.

З робочою інструкцією комірника складу готової продукції позивач ОСОБА_1 не була ознайомлена при прийнятті на роботу.

Встановлено, що 9 лютого і 21 лютого 2017 року позивач здійснювала вантаження товару на ТОВ «Рівненська продуктова компанія».

9 лютого, так і 21 лютого 2017 року відбулися недовантаження, що складали по одному ящику щодо кожного відвантаження. Негативні наслідки внаслідок такого недовантаження не настали, а навпаки були усунені шляхом складання акту та здійснення заміни документів. Фінансова відповідальність за вказане вище правопорушення не настала.

Як також встановлено судом, що згідно товарно-транспортної накладної від 21 лютого 2017 року та видаткової накладної від 21 лютого 2017 року підпис про відвантаження товару за ОСОБА_1 поставлений іншою особою - ОСОБА_4

Доказів того, що відповідачем було здійснено недопоставку ТОВ «Рівненська продуктова компанія» в кількості двох ящиків, не надано.

Позивач з 13 лютого 2017 року по 16 лютого 2017 року перебувала на лікарняному з гіпертонічним кризом.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Щодо скасування наказу про винесення догани

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права й обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці.

Роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП України).

Отже, роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19).

Задовольняючи позов, суд вважав, що підстав для винесення догани позивачу відсутні, оскільки самого факту того, що позивач ознайомлена з робочою інструкцією до винесення догани відповідачем не доведено.

Щодо визнання незаконними і скасування наказу про звільнення

Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за пункту 3 статті 40 КЗпП України, а тому необхідно з`ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов`язків позивачем передувало його звільненню.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пункту 3 статті 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Так суди установивши, що 21 лютого 2017 року роботу із завантаження у напрямку Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська продуктова компанія» виконувала ОСОБА_5 , а не позивач, суд обґрунтовано виходив з того, що підстав для звільнення позивача на підставі пункту З частини першої статті 40 КЗпП України немає, оскільки позивач не може нести відповідальність за роботу іншої особи, тому відсутня системність для застосування такого виду стягнення.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону (стаття 237-1 КЗпП України) містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Задовольняючи позов у частині відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що у зв`язку з незаконним звільненням позивач була позбавлена роботи та матеріального забезпечення, поставлена в скрутне становище та повинна була влаштовуватись на іншу роботу, вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з порушенням відповідачем прав позивача, а саме незаконного звільнення, остання зазнала моральних страждань, які суд оцінив у розмірі5 000 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд обґрунтовано врахував статтю 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого1995 року № 100, та виходив з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу без відрахування обов`язкових платежів та зборів з 27 березня до 17 серпня 2017 року, становить 14 612,76 грн.

Суд касаційної інстанції вважає, що такі висновки відповідають та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судами правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування судових рішень немає.

Доводи касаційної скарги на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін,якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 18 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров