ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 653/3017/19

Номер провадження: 22-ц/819/1598/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Величка Михайла Михайловича представника ОСОБА_3 на ухвалу судді Генічеського районного суду Херсонської області Берлімової Ю.Г. від 02 вересня 2019 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України, Міністерства інфраструктури України, Українського державного підприємства «Укрінтеравтосервіс», Адміністрації Державної прикордонної служби України в особі Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморське регіональне управління Державної прикордонної служби України, Митниці ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Генічеська районна рада, Чонгарська сільська рада Генічеського району Херсонської області про усунення перешкод в реалізації права приватної власності,

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2019 року адвокат Величко М.М., який діє від імені ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства інфраструктури України, Українського державного підприємства «Укрінтеравтосервіс», Адміністрації Державної прикордонної служби України в особі Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморське регіональне управління Державної прикордонної служби України, Митниці ДФС у Херсонській області Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонської обласної державної адміністрації, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Генічеська районна рада, Чонгарська сільська рада Генічеського району Херсонської області про усунення перешкод в реалізації права приватної власності.

Позивач вказує, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності нерухоме майно, яке складає єдиний майновий готельно-торгівельний комплекс - об`єкт житлової нерухомості, що розташоване поза межами населеного пункту Чонгар, Генічеського району, Херсонської області, на автодорозі Харків-Сімферополь та має поштову адресу: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з нагальними потребами держави Україна, пов`язаних з необхідністю термінової організації інфраструктури майбутнього та нині діючого КПВВ «Чонгар» з встановленням адміністративного кордону з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим, з весни 2014 року для державних потреб було залучено, використано та в подальшому експлуатується вказане нерухоме майно позивача. Зазначає, що діяльність КППВ «Чонгар» з місцем його фактичного розташування по АДРЕСА_2 на території єдиного майнового готельно-торгівельного комплексу - об`єкту житлової нерухомості ніяким нормативним документом не внормовано та не врегульовано.

Позивач зазначає, що державні органи і служби, які фактично знаходяться та використовують інфраструктуру єдиного майнового готельно-торгівельного комплексу - об`єкту нерухомості чинять перешкоди власнику в реалізації її права власності.

Посилаючись на те, що вказане вище нерухоме майно, починаючи з весни 2014 року і по теперішній час фактично вибуло з користування його власника по за її волею, використовується державними установами і службами для суспільних потреб, чим власнику завдано значної матеріальної шкоди, просить суд :

- зобов`язати відповідачів вчиняти дії направлені на усунення перешкод у вільному здійсненні ОСОБА_3 щодо вказаного вище майна в реалізації нею права власності, тобто щодо володіння, користування і розпорядження нерухомим майном - шляхом забезпечення вільного доступу та здійснення його експлуатації за цільовим призначення;

- зобов`язати відповідачів утримуватися від вчинення будь-яких дій, направлених на порушення права власності ОСОБА_3 на вказане майно.

Ухвалою судді Генічеського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі, роз`яснено позивачу що він має право подати позовну заяву в порядку адміністративного судочинства до суду адміністративної юрисдикції за вибором позивача.

Ухвала суду обґрунтована тим, що правовідносини, що виникли між сторонами мають публічно-правовий характер, оскільки зумовлені рядом рішень, прийнятих представниками Держави України. Зокрема, КМУ, Міністерством інфраструктури України, Українського державного підприємства «Укрінтеравтосервіс», Адміністрацією Державної прикордонної служби України в особі Бердянського прикордонного загону Азово-Чорноморське регіональне управління Державної прикордонної служби України. Суд дійшов висновку, що позивач фактично оспорює рішення та дії суб`єктів владних повноважень щодо реалізації ними проектів по використанню та реконструкції КПВВ «Чонгар», який перебуває на території належного ОСОБА_3 нерухомого майна.

З апеляційною скаргою на вказане рішення звернувся адвокат Величко М.М. представник ОСОБА_3 , посилаючись на те, що звернувшись до суду з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства, позивач має на меті захистити своє цивільне право на вільне володіння, користування та розпорядження належним їй на праві власності нерухомим майном шляхом зобов`язання відповідачів вчиняти дії, направлені на усунення перешкод у вільній реалізації її права власності та утримуватися від вчинення будь-яких дій, направлених на порушення її права власності. Вказує, що правовідносини що виникли між сторонами стосуються правовідносин, які виникли між власником нерухомого майна та іншими особами, які не є власниками цього майна. Позивач не оскаржує жодних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів по справі. Просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Херсонська обласна державна адміністрація у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з висновком суду першої інстанції, що спір даний не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Крім того зазначає, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 14 лютого 2017 року у справі № 653/2832/15-ц та рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 22 березня 2017 року у справі № 653/2831/15-ц визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22 грудня 2012 року, згідно до якого за ОСОБА_3 було оформлено право власності на нерухоме майно, розміщене за адресою : АДРЕСА_2 .

Бердянський прикордонний загін Азово-Черноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України у відзиві на апеляційну скаргу також вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, зазначаючи, що захист цивільного права позивача напряму залежить від виконання публічно-владних управлінських функцій відповідними суб`єктами владних повноважень шляхом прийняття рішень, здійснення дій чи бездіяльності. Посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить ухвалу суду залишити без змін.

Міністерство інфраструктури України у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що її доводи зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції, однак не спростовують висновок суду, що справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Чонгарська сільська рада Генічеського району Херсонської області в листі на адресу суду апеляційної інстанції вказала, що позицію позивача ОСОБА_3. не підтримує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника Херсонської обласної державної адміністрації, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, та її відповідність нормам процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч.1 ст.5 ЦПК України)

Статтею 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (частини 1,2 статті 5 КАС)

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним спором, вказує що ОСОБА_3 є власником нерухомого майна, однак не може в повному обсязі розпорядиться своїм правом і тому її позов направлений на захист порушених, як на думку позивача, прав власника. Позивач в позові вказує, що стосовно належного ОСОБА_3 майна відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не приймались будь-які рішення, які є предметом оскарження в даному позові.

На підставі статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови ОСОБА_3 у відкритті провадження у цивільній справі з тих підстав, що її заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є передчасним.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, передчасно дійшов висновку, що позивач фактично оспорює рішення та дії суб`єктів владних повноважень, оскільки позивач наполягає на тому, і це слідує з її позовних вимог, що вона не оскаржує жодних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів по справі, саме як суб`єктів владних повноважень, оскільки такі рішення, як вказує позивач, суб`єктами владних повноважень не приймались.

Для того, що з`ясувати, чи є вказаний спір є публічно-правовим чи приватно-правовим суду слід детально з`ясувати підстави позову, наявність чи відсутність порушеного права, уточнити зміст позовних вимог, якими рішеннями, дією чи бездіяльністю відповідачів порушені права, свободи або законні інтереси позивача, і чи здійснені вони у спірних правовідносинах відповідачами при реалізації владних управлінських функцій. У разі, якщо судом під час розгляду справи буде встановлено, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, це може бути підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі.

Керуючисьст.367, 379, 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Величка Михайла Михайловича представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Генічеського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2019 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас