ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року

м.Суми

Справа №592/7513/19

Номер провадження 22-ц/816/4845/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - Сумська міська державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 серпня 2019 року в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , третя особа - Сумська міська державна нотаріальна контора, про виділ часток в натурі, що є у приватній спільній частковій власності.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 . Другим співвласником за припущенням позивачки є ОСОБА_2 Будинок №25 по АДРЕСА_1 , розділений в рівних частинах між нею та іншою особою. Порядок користування домоволодінням сформувався вже давно, у кожного співвласника окремий вхід, розподілені рахунки. Позивачка зверталась до відповідача щодо оформлення в добровільному порядку поділу домоволодіння в натурі. Але він не бажає вчиняти жодних дій і займатися оформленням документації.

Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження №1193 від 14 січня 2019 року експерт пропонує варіант виділу по сформованому порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами: ОСОБА_3 виділяються наступні приміщенні і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: кухня «2», площею 11,3 кв.м; житлова кімната «3», площею 9,3 кв.м; приміщення прибудови літ. «а»: коридор «1», площею 8,1 кв.м. Господарчі споруди: 1/2 сараю, літ. «Ж», сарай літ. «К», вбиральня літ. «М», 1/2 огорожі №1-6. Другому співвласнику виділяються наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: житлова кімната «4», площею 8,4 кв.м; кухня «5», площею 13,4 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1»: сіни «6», площею 7,9 кв.м. Приміщення житлового будинку літ. «Б» із прибудової літ. «б». Господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Ж», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Г», душ літ. «И», погріб літ. «п/г1», 1/2 огорожі №1-6.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд припинити право спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 , та розділити його в натурі на два окремі будинковолодіння, виділивши їй у власність частку спільного майна відповідно до варіанту поділу домоволодіння відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження №1193 від 14 січня 2019 року, наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: кухня «2», площею 11,3 кв.м; житлова кімната «3», площею 9,3 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а»: коридор «1», площею 8,1 кв.м. Господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Ж», сарай літ. «К», вбиральня літ. «М», 1/2 огорожі №1-6.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Припинено право спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 , та розділено його в натурі на два окремі будинковолодіння, виділено ОСОБА_1 у власність частку спільного майна відповідно до варіанту поділу домоволодіння АДРЕСА_2 Висновку будівельно-технічного дослідження №1193 від 14 січня 2019 року, наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: кухню «2», площею 11,3 кв.м; житлову кімнату «3», площею 9,3 кв.м; приміщення прибудови літ. «а»: коридор «1», площею 8,1 кв.м; господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Ж», сарай літ. «К», вбиральню літ. «М», 1/2 огорожі №1-6.

Виділено, як окремий об`єкт нерухомості, у власність ОСОБА_2 відповідно до варіанту поділу домоволодіння АДРЕСА_2 висновку будівельно-технічного дослідження №1193 від 14 січня 2019 року, наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: житлову кімнату «4», площею 8,4 кв.м; кухню «5», площею 13,4 кв.м; приміщення прибудови літ. «а1»: сіни «6», площею 7,9 кв.м; приміщення житлового будинку літ. «Б» із прибудовою літ. «б»; господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Ж», вбиральню літ. «Г», сарай літ. «Д», душ літ. «И», погріб літ. «п/г», погріб літ. «п/г1», 1/2 огорожі №1-6.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду в частині виділення у власність ОСОБА_2 частини спірного домоволодіння.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначила, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про виділення у власність ОСОБА_2 частини спірного домоволодіння не врахував, що згідно з рішенням міськвиконкому від 05 вересня 1974 року №566 після закінчення будівництва відповідачем нового житлового будинку під Літ. «Б», він був зобов`язаний розібрати свою частину старого будинку «А-1», проте вимоги рішення не виконав, тому, на думку позивачки, йому не може бути виділена у власність частина будинку, яка підлягає знесенню.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 , які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку А - дерево Б - цегла, житлова площа якого 17,7 кв.м, з відповідною частиною надвірних, господарчих та побутових будівель: вбиральня Г - цегла, сарай Д - дошки, сарай Ж - дерево, сарай К - дошки, огорожа 1-6 - дошки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2008 року визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на 1/2 будинку під літ. «А», житловий будинок під літ. «Б», вбиральню під літ. «Г», сарай під літерою «Д», 1/2 сараю під літерою «Ж» у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48-49).

Тобто житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За висновком будівельно-технічного дослідження №1193 від 14 січня 2019 року експертом було запропоновано один варіант поділу житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 виділяються наступні приміщення і надвірні будівлі садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: кухня «2» площею 11,3 кв.м; житлова кімната «3» площею 9,3 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а»: коридор «1» площею 8,1 кв.м. Господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Ж», сарай літ. «К», вбиральня літ. «М», 1/2 огорожі № 1-6;

ОСОБА_2 виділяються наступні приміщення і надвірні садиби: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: житлова кімната «4» площею 8,4 кв.м; кухня «5» площею 13,4 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а1»: сіни «6» площею 7,9 кв.м. Приміщення житлового будинку літ. «Б» із прибудовою літ. «б». Господарські споруди: 1/2 сараю літ. «Ж», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д», душ літ. «И», погріб літ. «п/г», погріб літ. «п/г1», 1/2 огорожі №1-6 (а.с.21-26).

За змістом ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, або у спосіб не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.(ч.ч. 1,3 ст. 364 ЦК України).

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року N 55.

Відповідно до роз`яснень у п. п. 6,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що запропонований експертом варіант розподілу домоволодіння відповідає інтересам сторін, забезпечує їх право користуватися своєю частиною будинку, при даному варіанті поділу можлива експлуатація приміщень житлових будинків та господарських будівель, як окремих об`єктів нерухомості.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції щодо виділення у власність ОСОБА_2 частини спірного домоволодіння, що відповідає його частці у праві спільної часткової власності, ОСОБА_1 посилалась на те, що за рішенням міськвиконкому від 05 вересня 1974 року №566 після закінчення будівництва житлового будинку під літ. «Б» він був зобов`язаний розібрати свою частину старого будинку «А-1». Житловий будинок під літ. «Б» був введений у експлуатацію у 1994 році.

Зазначені твердження висновків суду по суті спору не спростовують оскільки перебувають за межами предмета дослідження суду у даній справі.

Крім того, відповідно до Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального володіння від 20 квітня 1994 року ОСОБА_6 батько відповідача, повинен був частину будинку літ. «А» переобладнати в літню кухню, тобто не зносити, на чому наполягає позивачка.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що співвласниками спірного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у рівних частках є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зокрема, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 лютого 2008 року визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на 1/2 будинку під літ. «А», житловий будинок під літ. «Б», вбиральню під літ. «Г», сарай під літерою «Д», 1/2 сараю під літерою «Ж» у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48-49).

Звертаючись до суду першої інстанції ОСОБА_1 подала позов про виділ в натурі часток домоволодіння, яке вже перебуває у власності сторін. Позивач не оспорювала права відповідача на ? частку у праві власності на домоволодіння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Задовольнивши позов суд першої інстанції, діючи відповідно до вимог матеріального закону, припинив спільну часткову власність сторін на домоволодіння, розподілив конкретні приміщення будинку та надвірних споруд між співвласниками, сформувавши окремі об`єкти нерухомості. При цьому місцевий суд не мав жодних правових підстав припиняючи право спільної часткової власності сторін не визначити в натурі обсяг частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2

Виділення відповідачу в натурі частини домоволодіння, яка за взаємною згодою співвласників перебувала у його користуванні, відповідає його частці у праві власності на нерухоме майно, прав позивачки не порушує, та не обмежує відповідача у розпорядженні визначеною нерухомістю, зокрема, і в частині виконання ним своїх цивільно-правових зобов`язань.

Вимагаючи у апеляційній скарзі скасування рішення місцевого суду в частині виділення в натурі ОСОБА_2 частини домоволодіння, яка відповідає його частці у праві власності, позивачка не зазначила, яке саме її майнове або інше право порушене при ухваленні оспорюваного рішення судом та які саме норми чинного законодавства порушив суд.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на те, що справа є незначної складності, колегія суддів визначає її як малозначну згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2019 року.

Головуючий В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

І.В. Орлов