Справа № 661/610/18
Провадження № 2/661/925/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Нова Каховка в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2018 р. представник позивача ПАТ КБ «Привабанк» звернувся до суду з відповідною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.09.2011 року, укладеним між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 , у сумі 26173,19 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 210,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20150,66 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 4090,00 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина), та 1222,53 грн. штрафу (процентна складова), що утворилася станом на 31.12.2017 року, посилаючись на порушення боржником зобов`язань за кредитним договором.

10.05.2018 р. судом ухвалено заочне рішення у справі про задоволення позовних вимог, яке ухвалою суду від 05.07.2019 р. скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін.

Відповідач, її представник у судове засідання не з`явилися, в поданій представником позивача суду заяві, вона просила суд справу розглядати за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин.

У визначений судом строк від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладені заперечення проти позовних вимог. Так, представником відповідачем зазначено про те, що 06 вересня 2011 року між сторонами відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Проте, позивачем не надано переконливих доказів укладення сторонами узгодженого письмового кредитного договору, в основу доведеності існування між сторонами кредитних відносин покладено доводи, які ґрунтуються на припущеннях. Крім того, позивачем не доведено факт зняття кредитних коштів ОСОБА_1 у період з 06 вересня 2011 року по 06 лютого 2018 року, коли позивач звернувся до суду, а доданий до позову розрахунок заборгованості такого факту не доводить, не підтверджує нарахування позивачем суми кредиту та є недопустимим доказом, оскільки не оформлений належним чином, так як не містить прізвища та підпису посадової особи, яка має право складати такий розрахунок. Таким чином, між сторонами на підставі анкети-заяви не виникло кредитних відносин, оскільки підписаною анкетою-заявою не узгоджено в належній письмовій формі істотні умови цього виду договірних відносин: розміру кредиту, процентів за користування кредитом, питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, неустойки (пені, штрафу), а також вид, номер кредитної картки, з якої відбувалось зняття коштів, а також і час її отримання відповідачем, тому підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача кредитної заборгованості, у тому числі сум тіла кредиту, відсотків за його користування, пені та штрафних санкцій,- відсутні.

Представник позивача в останнє судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до витягу зі Статуту банку, погодженого НБУ 11.06.2018 року, позивач акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником закритого акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" та публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

Відповідач ОСОБА_1 подала 06.09.2011 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

У вказаній анкеті зазначені детальні дані про відповідача, яка погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Дана Анкета-заява не містить відомостей про розмір кредитного ліміту, про базову процентну ставку, про відповідальність позичальника за порушення зобов`язання у вигляді сплати неустойки (пені і штрафу), про сплату комісії.

Згідно наданого банком розрахунку станом на 31.12.2017 року відповідач має заборгованість в сумі 26173,19 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 210,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20150,66 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 4090,00 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксована частина), та 1222,53 грн. штрафу (процентна складова).

Наявна довідка про умови кредитування з користуванням платіжною картою "Кредитка Універсальна", які містять положення про процентну ставку (1,7% на місяць), обов`язків по щомісячному платежу (7% від заборгованості), розміри пені та штрафу за відповідні порушення позичальником зобов`язань за договором.

Позивачем надано Умови та Правила надання банківських послуг.

Матеріали справи також містять банківську виписку за період з 01.09.2011 року по 27.06.2019 року, основна карта: НОМЕР_1 , яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р №578/5, згідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи.

Згідно вказаної виписки: кредитний ліміт - 0,00, всього приходу - 6658,39 грн., всього витрат 88481,34 грн.

Отже, у справі встановлено і це підтверджується розрахунком заборгованості та випискою банку, що позичальнику було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку "Універсальна" за № НОМЕР_1 , первісно кредитний ліміт не встановлювався. Банк встановив та змінював кредитний ліміт. Відповідач зняла кредитні кошти через банкомат, поповнювала рахунок в терміналі самообслуговування (22.07.2013 року, 07.08.2013 року), а отже й отримала картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Відповідачем, його представником вказані обставини належними доказами не спростовані.

Таким чином, вказані заперечення відповідача проти позову в повному обсязі частково спростовуються наявними доказами, які належним чином досліджені.

Щодо кредитного договору, укладеного між сторонами, та його умов слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду, вважаючи за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, зробила такий нижчезазначений висновок щодо застосування відповідних норм права у правовідносинах, за яких кредитний договір укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації:

- надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору;

- на підставі ч.ч.1 і 2 ст.207, ст.ст.626, 628, ч.1 ст.638, ст.ст.1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України можна дійти висновку, що вказані Умови та правила надання банківських послуг, надані банком, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, що у цій справі між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту, не містить обов`язок сплати процентів за користування кредитом (якщо таке положення відсутнє в заяві), не містить відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань;

- у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

У ч.ч.1-3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів".

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як зазначено, у заяві позичальника процентна ставка не зазначена. З іншого боку, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, посилаючись на Анкету-заяву позичальника, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Отже, з урахуванням вказаного висновку Верховного Суду, на підставі ч.ч.1 і 2 ст.207, ст.ст.626, 628, ч.1 ст.638, ст.ст.1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України можна дійти висновку, що вказані Умови та правила надання банківських послуг, які разом з Тарифами відповідачем не підписані, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, що у цій справі між сторонами був укладений кредитний договір, який не містить строку повернення кредиту, не містить погоджену між сторонами процентну ставку та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з позичальника на користь банку вказаних процентів, а також пені та штрафу.

Щодо стягнення на користь з відповідача на користь позивача тіла кредиту в сумі 210,00 грн., суд зазначає наступне.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 264, 266-267 ЦК України загальна позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, він становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони право на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ст. 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, у даному випадку відповідач мав обов`язок сплачувати в погашення кредиту та процентів періодичні платежі, отже строк позовної давності належить обраховувати щодо кожного з платежів, за ст. 264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново, час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Строк позовної давності з правової точки зору не є тотожним строку дії картки або договору між сторонами, оскільки право на позов у позивача виникало після прострочки відповідачем кожного чергового платежу, а не після закінчення строку дії картки.

Як вбачається з виписки по руху коштів за карткою відповідача вона неодноразово користувався кредитними коштами та повертала їх, останній раз знімала готівку у банкоматі в сумі 1600 гривень 08 вересня 2011 року, за умовами договору мала погасити заборгованість 25 жовтня 2011 року. Останній раз поповнювала картку 07.08.2013 року на суму 11,77 грн. Строк давності в три роки відповідає даті 08 червня 2016 року, проте з позовом до суду позивач звернувся з пропуском строку позовної давності - тільки 26 лютого 2018 року, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо стячнення з відповідача тіла кредиту.

При цьому, суд виходить з того, що у справі № 14-10цс18 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, за якою, у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16 Верховний Суд України констатував, що є неправильними та не відповідають нормам матеріального права висновки судів про те, що позовна давність не спливла щодо частини щомісячних платежів за кредитом, право на стягнення яких виникло у межах трьох років до дня звернення банку з позовом до суду.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 266, 273, 274 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії рішення. Рішеннянабуває чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Інформацію про розгляд вказаної адміністративної справи можна отримати в мережі Інтернет на офіційному сайті Новокаховського міського суду Херсонській області за посиланням: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя Г. М. Чирський