Справа № 454/2055/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жужелянської сільської ради про визнання права на земельнк ділянку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду зі даним позовом, вказавши, що 31.10.1987 року був прийнятий у члени колгоспу, а згідно записів у трудовій книжці в період з 10.04.1976р. до 18.04.1986 та у період 04.07.1987 по 23.06.1994р. працював у колгоспі імені Жовтневої революції.

Згідно норм законодавства, яке діло на той момент, особи які були членами колективного сільськогосподарського підприємства мали право на середню земельну частку (пай), яку надали працівникам включених до списків. Позивач, як член КСП з невідомих причин не був включений у списки осіб, які мають право на пай, що стверджується довідкою від Жужелянської сільської ради від 18.12.2018р. Однак 27.10.2002 року позивачу було видано свідоцтво про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства ПАФ «Забузька».

Посилаючись на правову позицію Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 - Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи , яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995р. N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Позивач та його представник - адвокат Мисак І.М. в судове засідання не прибули, однак надали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надано заяву голови Жужелянської сільської ради про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази у справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно копії протоколу зборів уповноважених колгоспу імені Жовтневої революції від 31.10.1987р. встановлено, що ОСОБА_1 прийнято в члени колгоспу.

Із записів трудової книжки ОСОБА_1 , доданої до матеріалів справи, вбачається, що працював у колгоспі імені Жовтневої революції.

Із архівної довідки №44/07-06 від 23.01.2019р. встановлено, що колгосп ім. Жовтневої революції Сокальського району був перейменований на колгосп «Забузький» а згодом 28.01.1998р. у селянську спілку «Забузька» яка реформована у приватну агрофірму «Забузька». Однак 28.01.1998р. селянська спілка «Забузька» поділена на дві приватні агрофірми: «Забузька» (с.Жужеляни) та «Єдність» (с.Перемисловичі), які у 2005 році були ліквідовані а документи передані до архівного відділу Сокальської РДА.

Із відповіді на адвокатський запит №202 від 18.12.2018р. Жужелянська сільська рада повідомляє, що ОСОБА_1 не був включений до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства ПАФ «Забузька» оскільки був звільнений 23.06.1994 року а в списки включалися працівника які працювали станом на 01.09.1996р.

Однак із копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛВ №363831 виданого Жужелянською сільською радою про те, що ОСОБА_1 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ПАФ «Забузька» у с. Жужелини.

Відповідно до ч.9 ст.5 Земельного кодексу України (прийнятого Верховною Радою УРСР 18.12.1990 року) встановлювався порядок обчислення середньої земельної частки (паю), коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), порядок набуття у власність визначався Земельним кодексом України, у якому вказано, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районні державні адміністрації в межах своїх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За п. «г». ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За вимогами ч. 3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Вирішуючи спір суд виходить з того, що розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств (КСП) проводилось в Україні після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.99 р. № 1529/99. Порядок паювання земель був визначений Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.95 р. № 720/95, в п. 1 якого визначалось, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну ділянку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка (форма сертифіката затверджена Постановою КМУ від 12.10.95 р. № 801), в якому вказується розмір паю в умовних кадастрових гектарах та його вартість.

Відповідно до п.п. 16, 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, земельний пай - це тільки право на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель, які належали КСП.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку, не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08,1995року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям" має бути надана із земель запасу.

Таким чином вивчивши матеріали справи та проаналізувавши норми цивільного та земельного законодавства, враховуючи, що ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства ПАФ «Забузька», суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 9, 77, 211, 223, 247, 258 ЦПК України, до ст.328 ЦК України, ст.5 Земельного кодексу України (прийнятого Верховною Радою УРСР 18.12.1990 року) суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жужелянської сільської ради, Сокальського району.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб - адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Головуючий: Л. Ю. Фарина