Справа № 263/2496/18
Провадження № 2/263/116/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2019 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Музики О.М.,
при секретарі Рудь Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшов позов ОСОБА_1 , яка, уточнивши вимоги, просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 53 254 грн. 36 коп. у якості відшкодування матеріальної шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожнього транспортної пригоди, яка мала місце 28 січня 2017 року та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Уточнені вимоги мотивовані тим, що 28 січня 2017 року близько 17 год. 55 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Epica», виїхала на регульоване перехрестя вулиці Митрополитської з проспектом Металургів у Центральному районі м. Маріуполя на заборонений сигнал світлофора та скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по проспекту Металургів на зелений сигнал світлофора, внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави. Внаслідок порушень Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , заподіяно матеріальну шкоду, яка відповідно до звіту № 879/17 про оцінку шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФДМУ ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту зносу, складає 53 254 грн. 36 коп., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 5 174 грн. 67 коп. На день вчинення ОСОБА_2 ДТП власником транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , був ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Центром ДАІ 1405 від 17 грудня 2014 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що 13 лютого 2017 року виданий актовий запис про смерть № 353. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право вимоги на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 07 квітня 2017 року приватним нотаріусом Лушкіною О.В. заведено спадкову справу за заявою спадкоємця ОСОБА_1 № 25/2017 та у подальшому вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 . Посилаючись на указані обставини, положення ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 386, 1166, 1187, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223 ЦК України, вказуючи, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом марки «Chevrolet Epica», мала посвідчення водія, що надає право керування транспортним засобом і реєстраційний документ на транспортний засіб, просила позовні вимоги задовольнити. Також, посилаючись на положення ст. ст. 13, 14, 16, 511, 636, 999, 1187, 1192, 1194 ст. ст. 3, 5, 6, 9, 22 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказуючи на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, просила позов до ОСОБА_2 задовольнити.
Від ТДВ «СТ «Іллічівське» 02 квітня 2018 року надійшли письмові заперечення на первісний позов, в якому воно просило виключити з числа відповідачів дане товариство, оскільки 17 листопада 2004 року Голосіївською районною в місті Києві Державною адміністрацією здійснена реєстрація ТДВ «СМТ «Іллічівське» як юридичної особи. 27 січня 2005 року Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг видала відповідну ліцензію на страхову діяльність у формі добровільного страхування життя. Таким чином, із дня отримання ліцензії ТДВ «СТ «Іллічівське» укладає лише договори страхування життя та не має права, відповідно до вимог чинного законодавства, укладати договори страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, тому ТДВ «СТ «Іллічівське» жодних договорів цивільно-правової відповідальності власників автомобілів не укладало і не могло укладати, у зв`язку з чим вважало себе не належним відповідачем.
ПрАТ «СТ «Іллічівське» своїм право не скористалося та як відзив на позов, так і письмових пояснень до суду не подало.
Рух справи.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 березня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «СТ «Іллічівське» про стягнення суми страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та письмові заперечення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 березня 2018 року витребувано у ТДВ «СТ «Іллічівське» заяву про здійснення страхової виплати та додатків до неї, рішення, прийнятого за результатами розгляду такої заяви, оригінал або належним чином посвідчену копію договору (страхового полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ОСОБА_2
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2018 року клопотання представника позивача Мироненко ОСОБА_6 про заміну відповідача задоволено, замінено неналежного відповідача ТДВ «СТ «Іллічівське» на належного ПрАТ «СТ «Іллічівське», призначені у справі підготовчі судові засідання, роз`яснено відповідачу право і строки для подачі відзиву на позов.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2018 року витребувано у ПрАТ «СТ «Іллічівське» страхову справу, відкриту за заявою ОСОБА_1 , оригінал або належним чином посвідчену копію договору (страхового полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ОСОБА_2
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2018 року до ПрАТ «СТ «Іллічівське» застосований захід процесуального примусу у вигляді штрафу 1 762 грн. за не виконання ухвали суду про витребування доказів.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 грудня 2018 року повторно до ПрАТ «СТ «Іллічівське» застосований захід процесуального примусу у вигляді штрафу 3 524 грн. за не виконання ухвали суду про витребування доказів.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 січня 2019 року повторно витребувано у ПрАТ» СТ «Іллічівське» страхову справу, відкриту за заявою ОСОБА_1 , оригінал або належним чином посвідчену копію договору (страхового полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ОСОБА_2
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2019 року до директора ПрАТ «СТ «Іллічівське» ОСОБА_7 застосований захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 5 763 грн. за не виконання ухвали суду про витребування доказів.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2019 року заяву про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПрАТ «СТ «Іллічівське», про відшкодування шкоди прийнято до розгляду, роз`яснено ОСОБА_2 право і строки для подачі відзиву на позов.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті дану цивільну справу.
Позивач до судового засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на задоволенні позовних вимог.
Представники позивача адвокати Мироненко О.В. та ОСОБА_8 до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Дьомін О.М. до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, у повному обсязі скористалися своїм правом на подачу відзиву на позов та представлення своїх доказів.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги те, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі у судовому засіданні відповідача та її представника, від ОСОБА_2 та ОСОБА_9 не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим причини неявки відповідача та її представника до суду визнані неповажними та, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність на підставі наявних матеріалів.

Третя особа ПрАТ «СТ «Іллічівське» до судового засідання свого представника не направила, причини його неявки суду не повідомила, що відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено, а докази, які витребовувалися судом, так і не надані.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 серпня 2017 року ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_4 та після його смерті прийняла спадщину, яка складається з транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 , як власник транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вчинений актовий запис № 353.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 28 грудня 1995 року, позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , про що вчинений актовий запис № 1841.

Згідно з поставною Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2017 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень на користь держави за обставин, що вона 28 січня 2017 року, близько 17 год. 55 хв., керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Epica», державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхала на регульоване перехрестя вулиці Митрополитської з проспектом Металургів у Центральному районі м. Маріуполя на заборонений сигнал світлофора та скоїла зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по проспекту Металургів на зелений сигнал світлофора, чим порушила вимоги п. 8.73 ПДР України. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Указана постанова набрала законної сили 27 лютого 2017 року.

Відповідно до звіту про оцінку шкоди, заподіяної власнику колісного транспортного засобу від 09 лютого 2017 року № 879/17, вартість відновлювального ремонту належного колісного транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 53 254 грн. 36 коп., у тому числі податок на додану вартість у розмірі 5 174 грн. 67 коп.

Оцінка доказів.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів.

Стороною відповідача долучено лист-роздруківку полісу № АК 825341 діючий на 14 лютого 2017 року, страхова компанія ПрАТ «Іллічівське», статус страховика: страховик позбавлений права укладати договори стархування ОСЦПВВНТЗ з 06 грудня 2016 року, транспортний засіб АН1401СВ, марка «Chevrolet Epica».

Надаючи оцінку цьому листу суд виходить з того, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим полісом є єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до п. 17.2 ст. 17 цього Закону поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Представлений відповідачем лист-роздруківка полісу не відповідає затвердженому Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг зразку типового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 серпня 2011 року № 558, тому у силу ст. ст. 77, 80 ЦПК України визнається судом неналежним та не достатнім доказом і судом не приймається.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Мотиви суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 та її адвокат Дьомін О.М ОСОБА_10 у відзиві посилалися на те, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 , була застрахована згідно з положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», що не підтверджується належними та достатніми доказами.

Справді така обставина давала б підстави для відшкодування позивачу шкоди за рахунок ПрАТ «СТ «Іллічівське», а не шляхом стягнення коштів з ОСОБА_2 .

У той же час, ОСОБА_1 підстави для відшкодування шкоди поєднує з деліктними правовідносинами, а ПрАТ «СТ «Іллічівське» перебуває у стадії припинення своєї діяльності.

При цьому, належними і достатніми доказами не підтверджено факту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу, яким керувала відповідач.

Так, дійсно, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

У справі судом не здобуто доказів, а також відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не представлено їх стороною відповідача, які б указували на договірне зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому б ОСОБА_1 мала б право вимоги до страховика.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У той же час, у зв`язку з припиненням діяльності ПрАТ «СТ «Іллічівське», Моторне (транспортне) страхове бюро у відповідності до ст. 41 Закону № 1961-IV на офіційному сайті http://www.mtsbu.ua 18 вересня 2018 року розмістила оголошення про здійснення страхових виплат ПрАТ «СТ «Іллічівське» та відповідно зазначило, що гранична сума відшкодування за зобов`язаннями ПрАТ «СТ «Іллічівське» на одного потерпілого визначатиметься Президією МТСБУ з урахуванням отриманих М( ОСОБА_11 )СБУ заяв, які прийняті до розгляду та визнані ОСОБА_12 )СБУ, розміру наявного залишку коштів гарантійних внесків страховика до ФЗП.

Президія М(Т)СБУ на засіданні 17 січня 2019 року (протокол Президії №433/2019) прийняла рішення про затвердження граничних сум виплат страхового відшкодування на одного потерпілого за договорами внутрішнього страхування, укладеними ПрАТ «СТ «Іллічівське», у розмірі 10 000 грн.

Указані обставини, відсутність полісу та встановлення граничних сум виплат страхового відшкодування на одного потерпілого невілює право потерпілого на захист свого порушеного права, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідальність за шкоду, заподіяну майну ОСОБА_1 , має нести саме власник транспортного засобу, до якого заявлені вимоги, який у подальшому не позбавлений права на відшкодування понесених витрат із страхової компанії чи/або М(Т)СБ України.

На спростування доводів відповідача про наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів указує і той факт, що на численні витребування судом у ПрАТ «СТ «Іллічівське» матеріалів страхової справи та укладеного договору страхування між товариством та ОСОБА_2 , таке відомостей не надало.

У даному випадку захисту підлягає саме порушене право потерпілого на відшкодування шкоди та воно не може бути обмежене.

Отже у справі, яка є предметом розгляду, позивач звернувся до суду з позовом до власника транспортного засобу, яким завдана шкоди, й просить стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої ДТП, тому суд забезпечує реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування цієї шкоди безпосередньо особою, яка завдала шкоди, відповідачем, на підставах, передбачених законом (статтями 1187, 1192 ЦК України).

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді справи за позовом ОСОБА_1 суд враховує постанови Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16, від 26 листопада 2016 року у справі № 6-954цс16 та Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц провадження № 14-497цс18.

При цьому позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, суд не приймає, оскільки предметом розгляду даної справи були позовні вимоги страхової компанії, яка відшкодувала потерпілому страхове відшкодування, до особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, цивільна-правова відповідальність якої була застрахована, що не є тотожним правовідносинам, які є предметом спору у цій справі.

Окремо необхідно зазначити, що до ОСОБА_1 як спадкоємця власника транспортного засобу ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України перейшло право вимоги на відшкодування заявленої шкоди.

Щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-V у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньотранспортної пригоди.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №1454/5/2092 (далі - Методика).

Пунктом 1.6 Методики встановлено, що фізичний знос колісного транспортного засобу - це втрата вартості КТЗ (його власників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Представлений позивачем висновок про вартість відновленого ремонту у повному обсязі відповідає наведеній Методиці та у достатній мірі відповідно до приписів ст. ст. 77 80 ЦПК України підтверджує розмір заподіяного позивачу збитку, при цьому у спосіб, передбачений ст. 81 ЦПК України, відповідачем ОСОБА_2 не спростований.

У той же час, у деліктних правовідносинах, обов`язок спростування шкоди покладений на винну особу, який і включає у себе обов`язок спростувати розмір шкоди, однак у порядку, передбаченому ст. ст. 76 80 ЦПК України, ОСОБА_2 розмір шкоди не спростований.

Проводячи підсумки, суд вважає, що ОСОБА_2 зобов`язана відшкодувати потерпілій ОСОБА_1 шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у заявленому розмірі.

Розподіл судових витрат у цивільній справі здійснюється відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачам ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 511, 999, 1166, 1172, 1187, 1190, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 6, 9, 2231, 35, 36, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 76 81, 89, 137, 141, 247, 263 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53 254 (п`ятдесят три тисячі двісті п`ятдесят чотири) грн. 36 коп. майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 11 жовтня 2019 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , інші відомості не відомі;

Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», , місцезнаходження юридичної особи: проспект Нікопольський, 54, м. Маріуполь, Донецька область, 87500.

Суддя О.М. Музика