Дата документу 01.10.2019
Справа № 320/2866/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Міщенко Т.М.

за участі секретаря Панченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої твариною,

за участі: представника позивача адвоката Літути С.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Цокала О.І.,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої твариною, у розмірі 70 356, 07 грн. Свій позов обґрунтовує тим, що 12.08.2017, приблизно о 20 год. 50 хв., на а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта 419 км + 400 м у с. Нове він, керуючи належним йому на праві власності автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER д.н. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на тварину (корову), власником якої є відповідач по справі ОСОБА_2 , яка раптово вийшла на проїзну частину без супроводу погонича тварин. Внаслідок ДТП належному йому автомобілю були заподіяні технічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту становить 70 356,07 грн. Вважає, що саме відповідач як власник та особа, яка утримувала вказану корову, зобов`язана відшкодувати на його користь збитки, завдані ДТП за участю тварини.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Літута С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з тих же підстав, що викладені в позові, та додав, що позивач скоїв наїзд на тварину, яка раптово в темну пору доби при відсутності освітлення вийшла на проїзну частину. З пояснень відповідача ОСОБА_2 , які долучені до матеріалів справи, вбачається, що остання була власником корови, яку 12 серпня 2017 року віддала на пасовище. Корову супроводжував погонич. Ввечері о 18 год. погонич пригнав корів, які знаходились на пасовищі, однак її корови не було. Тоді вона взяла велосипед і поїхала шукати власну корову. Згодом сусідка повідомила, що якась корова була збита на трасі. Під`їхавши до траси, вона побачила, що саме її корова була збита автомобілем Мітсубіши, який знаходився неподалеку. Між тим, зазначені пояснення, на думку представника позивача, спростовуються наступним. Відповідач не довела, що 12 серпня 2017 року корова знаходилась саме на пасовищі під супроводом погонича, не підтвердили цього факту і опитані у справі свідки, залучені відповідачем. Навпаки, зазначили, що корова знаходилась на трасі автодороги одна. Додатково звернув увагу суду на те, що на схемі місця ДТП, так само як і на фотографії ділянки дороги, відсутній дорожній знак «Перегін худоби». Таким чином, корова, власником якої є ОСОБА_2 , знаходилась без нагляду, її випасання та перехід через проїзну частину здійснювалось у забороненому місці. Щодо заперечень відповідача, що ДТП сталася саме з вини водія, спростовуються наступним. В діях водія ознак адміністративного правопорушення та порушення правил дорожнього руху не виявлено, що випливає із рапорту інспектора сектору ДН Мелітопольського ВП від 17.08.2017. Також відповідачем не доведено, що ДТП сталася саме через перевищення швидкості автомобілем, яким керував позивач, адже клопотання про проведення автотехнічної експертизи відповідачем не заявлялось. Таким чином, просив суд позов задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану твариною, у розмірі 70 356,07 грн, судові витрати у розмірі 1 454,8 грн, включаючи витрати на проведення автотоварознавчого дослідження.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ДТП сталася з вини водія, оскільки він, рухаючись на автомобілі в населеному пункті, перевищив дозволену швидкість (рухався зі швидкістю більше, ніж 60 км/год, чого вимагають ПДР України), не витримав безпечної дистанції та безпечного інтервалу, тому не зміг оминути зіткнення з коровою.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали повністю, представник ОСОБА_2 адвокат Цокало О.І. пояснив, що підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за висновком інспектора Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області не має, отже в її діях був відсутній склад адміністративного правопорушення. 12.08.2017, приблизно о 20 год. 50 хв., ОСОБА_1 рухався на території населеного пункту с. Нове Мелітопольського району з великою швидкістю, приблизно 110 км/год., таким чином порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Вважає, що вказане ДТП сталося внаслідок порушення п.п. 12.4, 13.1, 13.3 ПДР України з боку ОСОБА_1 , а саме: він значно перевищив швидкість дорожнього руху, не витримав безпечну дистанцію, коли побачив корову, та під час намагання об`їхати її не зміг дотриматися безпечного інтервалу, внаслідок чого створив небезпеку для дорожнього руху. ОСОБА_1 у свої поясненнях від 12.08.2017 вказує, що ДТП скоїлося у темний час доби, однак чому він тоді не обрав таку швидкість руху, яка б дозволила йому запобігти зіткнення з коровою. Того, що позивач не мав технічної можливості уникнути наїзду на тварину з поважних причин стверджувати не можна, оскільки для проведення судової інженерної технічної експертизи механізму ДТП та судової трасо логічної експертизи з метою з`ясування швидкості руху автомобіля по характеру ушкоджень автомобіля в момент наїзду на корову, судової медико-криміналістичної експертизи для з`ясування характеру тілесних ушкоджень корови необхідні достатні вихідні дані, яких позивачем суду не надано. Таким чином, позиція ОСОБА_1 побудована на припущеннях. На підставі викладеного просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у відповіді на відзив вказав ті ж обставини, на які посилався в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, допитавши свідків, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 12.08.2017, приблизно о 20 год. 50 хв., на а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта 419 км + 400 м у с. Нове ОСОБА_1 , керуючи належним йому на праві власності автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER д.н. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на тварину (корову), власником якої є відповідач по справі ОСОБА_2 .

Згідно акту огляду колісного транспортного засобу № 173 від 14.08.2017 та висновку № 173-1-17 експертного автотоварознавчого дослідження від 02.10.2017 внаслідок вказаного ДТП автомобілю MITSUBISHI OUTLANDER д.н. НОМЕР_1 заподіяні технічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить70 356,07 грн /а.с.19-24/.

Відповідно до висновку № 11349 за повідомленням про ДТП, зареєстрованого ЄО № 16872 від 12.08.2017, складеного інспектором Мелітопольського ВП ГУНП України в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Павленком Д.В. як в діях ОСОБА_1 , так і в діях або бездіяльності ОСОБА_2 , пов`язаних з подіями ДТП, що мала місце 12.08.2017, приблизно о 20 год. 50 хв., на а/д Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта 419 км + 400 м у с. Нове Мелітопольського району, вини або складу адміністративного правопорушення встановлено не було /а.с.9-14/.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюється законом.

Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження», у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п.7.6 ПДР України переганяти стадо тварин по дорозі дозволяється лише у світлий час доби, при цьому залучається така кількість погоничів, щоб можна було направляти тварин, якомога ближче до правого краю дороги та не створювати небезпеку та перепони іншим учасникам дорожнього руху.

Згідно з п. 7.7 ПДР особам, що керують гужовим транспортом і погоничам тварин забороняється:

а) рухатися по автомобільних дорогах державного значення (за можливості рухатися автомобільними дорогами місцевого значення);

б) використовувати вози, не обладнані світлоповертачами, без ліхтарів у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості;

в) залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх;

г) вести тварин по дорогах з удосконаленим покриттям, якщо поруч є інші дороги;

ґ) переганяти тварин по дорогах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості;

д) переганяти тварин через залізничні колії і дороги з удосконаленим покриттям поза спеціально відведеними місцями.

Відповідно до п. 7.8 ПДР погоничі тварин зобов`язані виконувати вимоги інших пунктів ПДР, які стосуються водіїв та пішоходів та не протирічать вимогам цього розділу.

Позивач на обґрунтування позову зазначає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, яка не забезпечила належний догляд за коровою, що призвело до пошкодження його автомобіля.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала, що корову випасав погонич, а водій ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості й не врахував дорожньої обстановки у результаті чого здійснив наїзд на її корову.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року (зі змінами і доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до вимог п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п. 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди, чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що у день коли сталася ДТП, вона знаходилась біля лісосмуги та бачила, як автомобіль збив корову. На вулиці вже були сутінки, корова, переходячи через дорогу, зупинилась на ній. Один автомобіль об`їхав її стороною, а позивач збив корову. Корова від удару підлетіла. Швидкість автомобіля була приблизно 100 км на годину, а траса, по якій він рухався з такою швидкістю, проходить через с. Нове. Коли відповідачка приїхала на місце події, то почала плакати, оскільки ця корова була годувальницею їхньої сім`ї, у відповідачки маленькі діти. Співробітники поліції, приїхавши на місце події, їх не допитували. ОСОБА_4 ввечері повертає корів додому, а ця корова пішла зі стада й вийшла на дорогу. Хто був пастухом в цей день їй не відомо, це був найманий чоловік.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 12.08.2017, близько дев`ятої години вечора, але на вулиці ще не стемніло, він йшов біля траси та бачив, як машина збила корову, яка стояла на проїжджій частині. Один водій об`їхав її, а цей водій її зачепив, він їхав на дуже великій швидкості, від удару корову підкинуло у повітря, а водій ще метри 3-4 протягнув її на капоті своєї машини. На той момент людей на тому місці було багато. Коли приїхав на місце події інспектор поліції, то вони хотіли дати свої покази, але він відмовився їх слухати та сказав їм, щоб вони йшли. Швидкість, на його думку, була приблизно 100 км/год. В машині була розбита фара, пом`ятий капот та водійські двері. ОСОБА_6 в той день була у стаді, пастух близько 7-8 години вечора повертає їх додому, а ця корова відбилася від стада. Хто був пастухом в цей день йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що відповідачка є його знайомою. 12 серпня 2017 року він став свідком того, як чоловік збив корову. На той момент на вулиці сіріло, але ще добре видно було. Він стояв на ринку, а корова стояла на дорозі, він в 20 метрах був від неї. На дорозі вона знаходилась хвилини дві. Швидкість автомобіля, на його думку, становила 100 км/год, в цьому місці дуже часто порушують правила дорожнього руху. Водій намагався об`їхати корову, але не гальмував. Удар був дуже сильний, корова підлетіла в повітря. В той день асфальт був сухим. Автомобіль був сірого кольору.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що бачила, як їхав автомобіль та збив корову. Це сталося 12 серпня 2017 року, приблизно о 20 год. 30 хв., на вулиці сиріло, але ще було добре видно. Всі машини об`їжджали корову. Швидкість цього автомобіля була більше за 60 км/год, він їхав швидко, тому не зміг об`їхати корову. Коли приїхали співробітники поліції, то не стали опитувати очевидців події, опитали лише водія та власницю корови. Біля дороги є попереджувальні знаки, що ходять корови.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він є інспектором поліції. Коли приїхав на місце ДТП, опитав учасників аварії, склав схему, фототаблицю. В діях водія він не побачив складу правопорушення. Вважає, що погонич тварин не виконав правил та вигнав тварину на дорогу. На місці події водій надав пояснення та він визначив, що водій не підлягає до адміністративної відповідальності. Він опитав лише водія та хазяйку корови, до нього ніхто не підходив, щоб надати покази. Водій пояснив йому, що він їхав і з кущів вибігла корова.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася в межах населеного пункту.

Зі слів свідків вбачається, що в місці скоєння ДТП був наявний дорожній знак 1.35 «Перегін худоби», який інспектор ОСОБА_9 не відобразив у схемі ДТП. Крім того, інспектором не були опитані очевидці події, що дали свої покази в судовому засіданні, на яких вказувала ОСОБА_2 безпосередньо після ДТП, які бачили, як позивач рухався на автомобілі з великою швидкістю, що явно перевищує дозволену швидкість в межах населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України позивач зобов`язаний надати суду належні і допустимі докази щодо заподіяння матеріальної шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу саме внаслідок дій відповідача.

На підставі викладеного, суд вважає не доведеним причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненою шкодою, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої твариною відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя: