Єдиний унікальний номер 725/5645/19
Номер провадження 2-о/725/82/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , Чернівецька міська рада про встановлення факту належності квартири та правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року заявник звернулась до суду з вище вказаною заявою та просила встановити факт належності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 ; договору купівлі-продажу квартири від 04.12.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Козловою Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за №6дс-692.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом п`ятим частини другою вказаної статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Зі змісту заяви вбачається, що заявниця є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить нерухоме майно.

З метою прийняття спадщини заявниця звернулась до нотаріуса, яка виявила розбіжності в написані прізвища спадкодавця в договорі купівлі-продажу від 04.12.1995 року, де вказано « ОСОБА_4 » та в інших документах, де зазначено « ОСОБА_5 ».

Отже, встановлення факту належності квартири та договору купівлі-продажу покійній ОСОБА_3 необхідне заявниці з метою подальшого оформлення права на спадкове майно, при цьому доказів відмови у вчиненні виконавчих дій з наведених підстав матеріали заяви не містять.

Разом з тим, варто зазначити, що встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав померлої особи не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року зі змінами, внесеними 25.05.1998 року, суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Отже, встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення.

Слід розрізняти судовий порядок встановлення факту володіння будівлею на праві приватної власності від судового порядку визнання права власності на будівлю. У першому випадку справи розглядаються в порядку окремого провадження, у другому - у позовному провадженні за нормами ЦК України.

Разом з тим, зі змісту заяви не вбачається, що заявник просить встановити факт володіння її матір`ю зазначеною вище квартирою, натомість її звернення до суду з даною заявою пов`язане з вирішенням питання про прийняття спадщини до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 .

Крім того, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.02.2019 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 .

Таким рішенням встановлено, що у період шлюбу ОСОБА_3 набула у власність вказану вище квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу від 04.12.1995 року та на таке майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, вказаним рішенням також встановлено, що окрім заявниці спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 є також її син ОСОБА_6 .

Отже, спірна квартира належала батькам заявниці на праві спільної сумісної власності та на даний час поділена з визначенням часток, разом з тим, заявник просить встановити факт належності вказаної квартири спадкодавцю в цілому, що може свідчити про наявність спору про право, при цьому в порядку окремого провадження можливо підтвердити право, щодо якого відсутній факт його оспорення, а не право, щодо якого відсутній спір.

Таким чином, наведені вище обставини в їх сукупності, а також аналіз підстав звернення до суду з даною заявою, свідчить проте, що в даному випадку наявний спір про право.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.4, 293, 258, 260, 272, 315 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , Чернівецька міська рада про встановлення факту належності квартири та правовстановлюючого документу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна