Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 640/7090/16-ц

провадження № 61-33797св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року у складі судді Шмадченко С. І. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Колтунової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант» та просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 10 080, 59 грн, витрати з проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 853, 00 грн, витрати на правову допомогу у сумі 7 000, 00 грн та судові витрати у розмірі 827, 70 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17 листопада 2015 року з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Деу», державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке виплатило йому страхове відшкодування у розмірі 7 145, 00 грн без урахування франшизи у розмірі 1 000, 00 грн.

Проте, сума виплаченого страхового відшкодування не відповідає дійсному розміру відновлювального ремонту належного йому автомобіля «Volkswagen Passat», тому просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що страховою компанією здійснена виплата страхового відшкодування у повному обсязі, визначеному відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності - Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертум-АВЕ» (далі - ТОВ «Експертум-АВЕ»), з урахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги зазначав, що суди не застосували до спірних правовідносин положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, не врахували принцип повного відшкодування шкоди потерпілому та не з`ясували фактичний розмір заподіяних позивачу збитків.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04 червня 2018 року справу № 640/7090/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» направило заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 17 листопада 2015 року сталася ДТП за участю автомобіля «Деу», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , під час якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні вказаного ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант».

ТДВ СК «Альфа-Гарант» для здійснення огляду пошкодженого автомобіля позивача, визначення розміру збитку і вартості відновлювального ремонту було замовлено проведення огляду пошкодженого автомобіля та здійснення відповідної експертизи у ТОВ «Експертум-АВЕ».

25 січня 2016 року представником ТОВ «Експертум-АВЕ» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та здійснено оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі якого складено звіт №16378/0116 від 25 січня 2016 року про вартість матеріального збитку, та протокол (акт) огляду транспортного засобу, що є додатком до даного звіту. При цьому позивач погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу.

Відповідно до звіту №16378 від 25 січня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 9 773, 91 грн з урахуванням ПДВ та 8 144, 93 грн без урахування ПДВ.

03 лютого 2016 року позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, в якій надав власні реквізити для перерахування страхового відшкодування.

07 квітня 2016 року позивач отримав від відповідача страхове відшкодування в розмірі 7 144, 93 грн (за вирахуванням франшизи у розмірі 1 000, 00 грн).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`я та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону).

Встановлено, що звіт про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснено ТОВ «Експертум-АВЕ» з урахуванням протоколу огляду транспортного засобу, складеного в присутності позивача.

Заперечення позивача щодо неправомірних дій суб`єкта оціночної діяльності під час огляду автомобіля та визначення розміру страхового відшкодування в матеріалах справи відсутні.

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (пункт 36.6 статті 36 вказаного Закону).

Згідно з абзацом 2 пункту 36.2 статті 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 196.1.3 статті196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 11356/8 від 20 лютого 2017 року розмір майнової шкоди, яка завдана власнику автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 17 225, 59 грн.

Згідно з частиною шостою статті 147 ЦПК України 2004 року, висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Суди встановивши, що при проведенні судової автотоварознавчої експертизи експерту не надавався для огляду пошкоджений транспортний засіб та ним визначено ринкову вартість автомобіля шляхом підбору його аналогу, обґрунтовано не врахували висновку автотоварознавчої експертизи № 11356/8 від 20 лютого 2017 рокупри вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення страхового відшкодування, та правильно врахували звіт № 16378від 25 січня 2016 року, оскільки при його складанні оцінювачем було оглянуто пошкоджений автомобіль та визначено його дійсну вартість з урахуванням конкретних технічних параметрів.

Враховуючи ту обставину, що страховик належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив безпосередньо на його рахунок суму страхового відшкодування без урахування ПДВ та франшизи у порядку та в спосіб, передбачений Законом, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук