ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 641/5399/18

Провадження № 22-ц/818/4258/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: Державне підприємство «Завод ім. В.О. Малишева»,,

відповідач: Харківська міська рада

третя особа: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

третя особа: Адміністрація Слобідського району Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева», Харківської міської ради, треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Адміністрація Слобідського району Харківської міської ради, про визнання права на безоплатну приватизацію житлового приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 червня 2019 року в складі судді Григор`єва Б.П.,

встановив:

У серпні 2018 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева, Харківської міської ради, треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Адміністрація Слобідського району Харківської міської ради, про визнання права на безоплатну приватизацію кімнати 520 розташованої у будинку АДРЕСА_2 .

Позов мотивований тим, що у 2002 році за спільним рішенням адміністрації та профкому державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» Єгоровій А.Т. було виділено кімнату 520 в АДРЕСА_2 що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Харкова.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 1033 від 03.11.2004 року будинок за адресою: АДРЕСА_2 було виключено із числа гуртожитків та закріплено за мешканцями займану ними площу. Таким рішенням було дозволено Комінтернівському райвиконкому та ДП «Завод ім. В.О. Малишева» закріпити за мешканцями будинку займану ними площу і відкрити особові рахунки.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона з іншими мешканцями гуртожитку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на законних підставах стала наймачем кімнати 520, на її ім`я відкрито особовий рахунок.

Житлова кімната 520 по АДРЕСА_2 закріплена за мешканцями за рішенням Харківської міської ради № 1033 від 03.11.2004 року у відповідності з рішенням адміністрації та профкому ДП «Завод ім. В.О. Малишева» протокол від 26.08.2004 року.

Таким чином, позивачі вважають, що з 2004 року по цей час, вони на належній правовій підставі користуються квартирою за вищевказаною адресою, повністю сплачуючи витрати за комунальні послуги.

Враховуючи що позивачами не використано право на приватизацію житла, останні звернулись до генерального директора ДП «Завод ім. В.О. Малишева» з заявою щодо надання копії протоколу про спільне рішення адміністрації та профкому заводу про виділення кімнати в 2004 році в гуртожитку, але ОСОБА_1 одержала відповідь про відсутність таких відомостей в архіві заводу та в архіві об`єднаного профспілкового комітету.

Позивачі зазначають, що протягом останніх 17 років проживають на законних підставах за адресою: АДРЕСА_2 , проте реалізувати своє право на безоплатну приватизацію не можуть через відсутність протоколу спільного рішення адміністрації та профкому державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева» про виділення в 2004 році кімнати в гуртожитку, у зв`язку з цим вони звернулися до суду та як на підставу своїх вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаються на Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останні заперечували проти позовних вимог. Зазначили, що згідно ст. 129 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку, адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано до матеріалів справи доказів, які б надавали право на вселення та проживання в спірному приміщенні на законних підставах, а саме: спеціальний ордер на вселення та договір найму житлового приміщення в гуртожитку ДП «Завод ім. В.О. Малишева».

Спільне рішення адміністрації та об`єднаного профспілкового комітету ДП «Завод ім. В.О. Малишева» не є підставою для визнання за особою права на безоплатну приватизацію житлового приміщення».

Позивачем не вказано правового статусу спірного будинку, але зазначено, що рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.11.2004 року за № 1033 виключено із числа гуртожитків будинок 2 розташований АДРЕСА_2 , а тому сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не регулює спірні правовідносини.

Представник відповідача вважає, що ДП «Завод ім. В.О. Малишева» не є належним відповідачем, оскільки будь-яким чином не обмежує чи порушує права позивача.

Від представника відповідача Харківської міської ради надійшов відзив. Відповідно до якого останній заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень, зазначив, що зі змісту позовних вимог не зрозуміло якими діям чи бездіяльністю Харківської міської ради було порушено права позивача. Листом Управління обліку та розподілу житлової площі від 07.02.2018 року № Є -3-4279/0/1-8 - 527/0/232-18 позивачу ОСОБА_1 було роз`яснено умови за яких вона може звернутись для визнання її наймачем кімнати. Доказів які могли підтвердити порушення прав позивачів суду не надано.

Від представника третьої особи Управління комунального майна Харківської міської ради надійшли пояснення на позовну заяву, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити.

Представник відповідача ДП «Завод ім. В.О. Малишева» заперечував проти позовних вимог, посилався на доводи які викладені у відзиві на позов.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного підприємства «Завод ім. В.О. Малишева, Харківської міської ради, треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Адміністрація Слобідського району Харківської міської ради, про визнання права на безоплатну приватизацію житлового приміщення - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернулись з до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в своєму рішенні вказує на недоведеність обставин, на які посилаються позивачі та на відсутність даних про правовий статус спірного житлового приміщення.

Крім того, судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що за клопотанням керівництва ДП» заводу ім. В.О. Малишева» в 2004 році рішенням виконкому Харківської міськради Харківської області №1033 змінено правовий режим житлових приміщеннях у гуртожитках, в тому числі кімнату № АДРЕСА_2 в якій проживають позивачі та дозволено Комінтернівському райвиконкому та ДП «Завод ім. В.О. Малишева» закріпити за мешканцями вказаних будинків займану ними площу і відкрити особові рахунки.

29 серпня 2019 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшов відзив ДП «Завод ім. В.О. Малишева», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у виписці особового рахунку № 1616 на кімнату № 520 в будинку АДРЕСА_2 зазначено, що ОСОБА_1 , 1970 р.н. є основним квартиронаймачем, ОСОБА_3 - донька, ОСОБА_2 - донька.

Житлова площа будинку АДРЕСА_2 виключена з переліку гуртожитків, та закріплена за мешканцями згідно рішення Харківської міської ради № 1033 від 03.11.2004 року відповідно до рішення адміністрації та профкому ДП «Завод ім. В.О. Малишева», протокол № 46 від 26.08.2004 року. (а.с. 7)

З відповіді Департаменту житлового господарства управління обліку та розподілу житлової площі від 07.02.2018 року № Є-3-4279/0/1-18 - 527/0/232-18 вбачається, що для прийняття рішення виконавчим комітетом Харківської міської ради про визнання ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_2 необхідно додатково додати, зокрема копію ордера або спільного рішення адміністрації та профкому щодо надання житлової площі. (а.с. 8)

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.11.2004 року № 1033 виключено будинки за адресами АДРЕСА_2 із числа гуртожитків ДП «Завод ім. В.О. Малишева», дозволено Комінтернівському райвиконкому та ДП «Завод ім. В.О. Малишева» закріпити за мешканцями будинків АДРЕСА_2 займану ними площу і відкрити особові рахунки. (а.с. 9)

У довідці про зарахування та сплаті комунальних послуг за адресою АДРЕСА_2 вказано, що остання видається на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 10)

З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач з 01.03.2002 року до 01.08.2005 року працювала на ДП «Завод ім. В.О. Малишева» (а.с. 11-17)

У листі № 208/99 від 02.05.18 року зазначено, що відомості про надання ОСОБА_1 кімнати у архіві «ЖПК», у архіві заводу та у архіві об`єднаного профспілкового комітету відсутні.

Позивачем ОСОБА_1 надано договір про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 25-28)

Приватизація державного житлового фонду в Україні здійснюється у відповідності до Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (надалі - Положення), Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління НБУ від 27.04.2000р. №179, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пунктів 4, 5 сл. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Безоплатна передача житла здійснюється в розрахунку 21 кв. м загальної площі на кожного наймача та додатково 10 кв. м на сім`ю.

Статтею 8 вказаного Закону встановлено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються на підставі заяви громадянина.

Згідно з п. 18 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктами 20, 21 Положення встановлено, що при оформленні заяви на приватизацію квартири громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї.

У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Заяву на приватизацію житла підписуюсь особи, які зазначені у вказаній вище довідці. У свідоцтві про право власності на житло такі особи зазначаються власниками нерухомого майна.

Позивачі звернулись до суду з вимогою про визнання права на безоплатну приватизацію житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що вони мешкають за зазначеною адресою більше 17 років.

Листом Управління обліку та розподілу житлової площі від 07.02.2018 року № Є-3-4279/0/1-18 - 527/0/232-18 позивачу було роз`яснено умови за яких вона може звернутись за визнанням її наймачем вище зазначеної кімнати, а саме зазначений перелік документів який необхідно надати для прийняття рішення виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Будь-яких доказів того, що Харківською міською радою було відмовлено позивачам у приватизації спірного житла, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Позивачі як на підставу своїх вимог посилались на Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього закону поширюється на гуртожитки, що є об`єктами права державної та комунальної власності.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.11.2004 року № 1033 виключено будинок АДРЕСА_2 із числа гуртожитків ДП «Завод ім. В.О. Малишева», а отже сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» на правовідносини які склались не розповсюджується.

В судове засідання апеляційної інстанції позивачі та представник Харківської міської ради, будучи належним чином повідомленими, не з`явились, тому з`ясувати статус спірного будинку неможливо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що необхідною умовою для визнання права на безоплатну приватизацію є встановлення судом правового статусу об`єкта приватизації, та сферу дії нормативних актів які підлягають застосуванню.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позивач не надав.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко