Постанова

Іменем України

17жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 755/2485/15-ц

провадження № 61-33763св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 03 квітня 2017 року в складі судді Чех Н. А. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2017 року в складі колегії суддів: Вербової І. М., Шахової О. В., Поливач Л. Д.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Позовна заява мотивована тим, що 12 березня 2008 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір

№ K2Р6АК24130007, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 12 722,95 доларів США, зі сплатою 10,56 % річних на суму залишку боргу, строком до 11 березня 2013 року. На забезпечення виконання кредитного зобов`язання, відповідач передала банку у заставу автомобіль «Chevrolet Aveo SF69Y», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок неналежного виконання відповідачем свого кредитного зобов`язання, станом на

13 січня 2015 року, виникла заборгованість у розмірі 48 756,41 доларів США, що складалася із: заборгованості за кредитом - 12 328,58 доларів США, заборгованості за відсотками за користування за кредитом - 2 783,07 доларів США, заборгованості за комісією за користування кредитом - 483,48 доларів США, пені - 30 824,44 доларів США, штрафу: фіксована частина - 15,86 доларів США, процентна складова - 2 320,98 доларів США.

З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк»просило суд звернути стягнення на предмет застави, зокрема автомобіль «Chevrolet Aveo SF69Y»,

2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності відповідачу, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 березня 2008 року № К2Р6АК24130007 у розмірі

48 756,41 доларів США, що еквівалентно 768 401,04 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпровського районного суду від 03 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із відсутності у ПАТ КБ «ПриватБанк» прав щодо заявлення позовних вимог та ведення такого позову, оскільки кредитні вимоги за таким договором банк продав іноземній компанії «Юкрейн Авто Лоус Франсес» та відповідно до договору управління майном має право здійснювати управління лише в інтересах такої компанії, проте з даним позовом банк звернувся для захисту власних прав, а не в інтересах та на захист іноземної компанії.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк»подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 12 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № К2Р6АК24130007, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 12 722,95 доларів США, зі сплатою 10,56 % річних на суму залишку боргу, строком до 11 березня 2013 року. На забезпечення виконання зобов`язання, відповідач надала у заставу автомобіль «Chevrolet Aveo SF69Y», 2008 року випуску, № кузова/шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2011 року у справі № 2-569/1 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором від 12 березня 2008 року

№ К2Р6АК24130007 у розмірі 128 187,92 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2011 року, рішення суду першої інстанції від 09 березня 2011 року змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 125 741,61 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2012 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 листопада 2011 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року, позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишено без розгляду.

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вдруге звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 12 березня 2008 року № К2Р6АК24130007.

Крім того судом встановлено, що 23 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Авто Лоун Франсес № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого банк продав, а іноземна компанія купила кредитні вимоги за кредитно-заставним договором від 12 березня 2008 року

№ К2Р6АК24130007, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Також 23 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Авто Лоун Франсес № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» було укладено договір управління майном, згідно умов якого установник управління (іноземна компанія) передає все майно, придбане ним у результаті покупки кредитних вимог згідно умов договору купівлі-продажу в управління управителя (комерційного банку) на строк, визначений у цьому договорі, а управитель зобов`язується від свого імені здійснювати управління цим майном в інтересах установника управління.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року),встановивши, що позивач кредитні вимоги за кредитно-заставним договором від 12 березня 2008 року № К2Р6АК24130007, укладеним з відповідачем продав іноземній компанії «Юкрейн Авто Лоус Франсес» з якою також уклав договір управління майном, відповідно до умов якого банк має право здійснювати відповідне управління лише в інтересах такої компанії та ураховуючи те, що з даним позовом банк звернувся для захисту власних прав, а не в інтересах та на захист іноземної компанії, обґрунтовано вважав, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні права щодо заявлення таких вимог та ведення ним цього позову, а тому дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська