Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2019 Справа №607/24041/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О.Я.,

з участю присяжних Левицького П.Р.,

Гринди В.П.,

секретаря судового засідання Лобач І.В.,

прокурора Воловник М.В.,

особи, щодо якої розглядається питання,

пов`язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_1 ,

законного представника ОСОБА_2 ,

представника КНП «ТОКПЛ» ТОР,

лікаря-психіатра Чолача Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробот В.В. звернувся в суд із заявою про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у ОСОБА_1 наявний психічний розлад, який обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від доньки ОСОБА_2 . На підставі цих відомостей ОСОБА_1 була оглянута лікарем-психіатром ОСОБА_3 , який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів ТОКПЛ, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію ОСОБА_1 згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода ОСОБА_1 на госпіталізацію відсутня, а тому генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробот В.В. просить винести рішення про її примусову госпіталізацію.

В судовому засіданні представник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Чолач Ю.Б. заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Прокурор заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 у примусовому порядку в Тернопільську обласну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди також підтримав, вважає, що є обгрунтовані підстави для її задоволення .

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала госпіталізацію, пояснювала, що не потребує медичної допомоги та лікування, оскільки є здоровою.

Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги, ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне.

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР, пацієнт ОСОБА_1 поступила в стаціонар КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» 07 жовтня 2019 року о 20 год. 30 хв. за направленням лікаря приймального відділення ОСОБА_3 у супроводі дочки з діагнозом: Маячний розлад.

Поступає в зв`язку з неадекватною поведінкою, проявляла агресію до оточуючих, лила воду на двері сусідів, втікала з дому.

Анамнез хвороби і життя: родом із селянської родини. Старша із 4-х дітей. Ранній розвиток без особливостей. Освіта середня спеціальна. Двічі заміжня, має доньку, з якою і проживає. ВГ, ТБС, венеричні захворювання заперечує. Зі слів родичів змінилася в поведінці близько 10 років тому, коли стала проявляти агресію, конфліктувала з оточуючими. Зверталися до дільничого психіатра, де був виставлений діагноз: Маячний розлад. Ліки не приймала. В серпні місяці стан погіршився. Дорожньою поліцією була знята з потяга в зв`язку з неадекватною поведінкою: побила іноземців, конфліктувала з оточуючими. Тоді ж була госпіталізована в ТОККПНЛ. В зв`язку з відсутністю паспорта суд не відбувся. Дане поступлення пов`язане з погіршенням психічного стану: конфліктує з оточуючими, підливає воду людям під двері, втікає з дому, погрожує оточуючим фізичною розправою.

Психстатус: мовному контакту доступна. Орієнтована всесторонньо. Свідомість ясна. На запитання відповідає неохоче. Злобна . Негативістична. Заявляє, що всюди погані люди, які діють на оточуючих різними променями. «Всюди світяться стіни, чути голоси поганих людей». Свої переживання повністю не розкриває. Емоційно бліда, легко збудлива. Фон настрою знижений. Критика хвороблива.

Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічне захворювання: психічні розлади внаслідок ураження, дисфункції головною мозку у вигляді параноїдного синдрому.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, вимоги законодавства та досліджені докази на підтвердження того, що у ОСОБА_1 наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює суттєву шкоду її здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації останньої до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «ТОКПЛ» ТОР слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Заяву генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР в примусовому порядку.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Повний текст рішення суду складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий Герчаківська О. Я.

Присяжні Левицький П.Р.

Гринда В.П.