Справа № 459/273/19 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/2124/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Васька Івана Петровича на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 травня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

в лютому 2019 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з останнього 5975,10 грн. шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також судовий збір у сумі 1921,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 04 листопада 2015 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 73596а5аr, відповідно до якого було застраховано автомобіль марки «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 . Згодом 02 листопада 2016 року у м. Львові сталася ДТП за участю даного автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 , та автомобіля марки «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував відповідач, внаслідок чого було пошкоджено вище вказаний автомобіль марки «Опель Астра». ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України, про що зроблено відмітку у Європротоколі. Після цього позивач виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 12475,00 грн., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля марки «Опель Астра» (13550,00 грн.) та франшизою згідно договору страхування (1075,00 грн). Також представник позивача зазначав, що на момент скоєння ДТП відповідальність відповідача за шкоду, завдану внаслідок експлуатації автомобіля марки «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «СК «Провідна». За зверненням позивача ПрАТ «СК «Провідна» 24.05.2017 року здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 6499,90 грн. Після цього, сума збитків позивача становить 5975,10 грн. і відповідач добровільно таку не відшкодував. У підсумку вказував, що позивач має право у судовий спосіб стягнути з відповідача такі кошти на підставі ст.ст. 511, 636, 993, 1166, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», стверджуючи, що до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від відповідача компенсації матеріальної шкоди, що була заподіяна власнику автомобіля марки «Опель Астра» внаслідок ДТП.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 травня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) у користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (20474912, 04070 м. Київ вул. Іллінська буд. 8) 5975 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 10 копійок шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 1921,00 грн. судового збору.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Васько Іван Петрович.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що суд першої інстанції порушив та неправильно застосував норми матеріального права ст.. 3, 5, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цвільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.. 27 Закону України «Про страхування», ст.. 903 ЦК України. Стверджує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.. 3, 5 вказаного закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та ст.. 27 закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував цивільно правову відповідальність, а не до завдавача шкоди.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Справа, відповідно до вимог ст. ст. 274, 368, 369 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 02 листопада 2016 р. о 18:50 год. на вул. Пасічній 42 у м. Львові сталася ДТП за участю автомобіля «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та автомобіля марки «ВАЗ 21150» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки «Опель Астра».

На момент настання страхової події автомобіль «Опель Астра», який належить ОСОБА_3 , за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 7359а5аг від 04 листопада 2015 року був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування».

Сторонами не оспорюється факт, що дана ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 ПДР України.

Згідно рахунку № 5000 від 15.11.2016 р., акту виконаних робіт 31.01.2017 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 склав 13550,00 грн.

Розмір франшизи згідно договору страхування від 04.11.2015 р. становив 12475,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2178543 від 24.11.2016 р., пункту 29.13 договору страхування від 04.11.2015 р., розмір страхового відшкодування склав 12475,00 грн., що дорівнює розміру збитків, визначених у кошторисі збитків, за вирахуванням франшизи.

Згідно платіжного доручення № 285278 від 25.11.2016 р. позивач виплатив страхове відшкодування у сумі 12475,00 грн. (13550,00 грн. 1075,00 грн.).

У відповідності до листа ПрАТ «СК «Провідна» від 16.10.2018 р. № 17-12/10959 «Щодо надання інформації по полісу № АІ/9181225, розглянувши запит позивача від 11.10.2018 р. № 6856, останньому було роз`яснено, що розмір страхового відшкодування пошкодженого автомобіля марки «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 було визначено ПрАТ «СК «Провідна» на підставі наданого акту виконаних робіт № 39001 від 31.01.2017 р. за вирахуванням зносу згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», коефіцієнт зношення деталей складав 0,5400, а розмір завданого збитку 6499,90 грн., які були виплачені 24.05.2017 р.

Задовольняючи позов про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із сплатою страхового відшкодування позивачем власнику пошкодженого транспортного засобу, до позивача у відповідності до положень ст.. 27 ЗУ «Про страхування» та статті 993 ЦК України перейшло право вимоги до винуватця ДТП та його страховика в межах фактичних затрат, а, оскільки страховиком відповідача частина страхового відшкодування в межах його відповідальності виплачена, то непокрита цією виплатою частина страхового відшкодування має бути погашена винним в ДТП водієм ОСОБА_1 .

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Випадки регресу визначені ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відносини суброгації регулюються ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Так, згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Васько І.П. вказує, що такі висновки суду не ґрунтуються на нормах законів, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, ст.. 1194 ЦК України, оскільки ліміт відповідальності ПрАТ "СК Провідна" за шкоду майну становить 50000 грн., а відшкодовано позивачу лише 6499,90 грн., залишок невідшкодованої суми становить 5975, 10 грн., що разом не перевищує ліміту відповідальності вказаного страховика. Тому заявлені вимоги вважає безпідставними.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх безпідставними, оскільки апелянтом не враховані інші норми чинного законодавства, якими врегульовано питання страхування та правовідносин, що виникають внаслідок настання страхового випадку у зв`язку з ДТП між водіями та їх страховиками.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на правову позицію, викладену у постанові ВП ВС від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, у якій надано розмежування між правовідносинами з регресу та суброгації.

Зокрема, відповідач посилається та такі висновки Великої Палати, надані у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування.

Між тим, у цій справі встановлено, що позивач вже звертався до страховика в особі

ПрАТ "СК "Провідна", у якого застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 під час експлуатації ТЗ ВАЗ 21150 (д.р.н. НОМЕР_2 ), який сплатив на користь позивача частину витрат останнього зі страхового відшкодування в розмірі 6499,90 грн. Решту суми останній не може погасити в силу вимог закону та умов договору з відповідачем.

Вказане відбулось через різні умови договорів, укладених між страхувальниками та страховиками.

Так, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «АХА Страхування» договір добровільного страхування наземного транспорту № 73596а5аr, передбачає умови «Все включено». В той час, як ОСОБА_1 уклав з ПрАТ «СК «Провідна» договір цивільно-правової відповідальності за шкоду перед третіми особами, оформлений полісом № АІ/9181225.

Відповідно до п. 29.12 договору №73596а5аr, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт.

Договір страхування відповідача таких умов не містить, а тому його сторони керуються загальними умовами ЗУ «Про страхування» та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» внормовано відшкодування страховиком шкоди, яка пов`язана з пошкодженням транспортного засобу, згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, ПрАТ «СК «Провідна» за полісом № АІ/ 9181225 в силу його умов та вищенаведеної норми спеціального закону могло виплатити страховику потерпілого страхувальника, якому його страховиком виплачено страхове відшкодування у вигляді повної вартості відновлювального ремонту без урахування зносу ТЗ та із відшкодуванням вартості встановлення нових деталей та запчастин, лише частину фактичних витрат позивача, а саме, тільки витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахування зносу.

Вказане і потягло виникнення різниці між сплаченим потерпілому розміром страхового відшкодування та компенсацією цього відшкодування страховиком відповідача, який обмежений у їх повному відшкодуванні положеннями ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таки чином, незважаючи на те, що ліміт відповідальності страховиком винуватця ПрАТ «СК «Провідна» не вичерпано, але він може відповідати лише в межах вимог ст. 29 вказаного закону, в той час як страховик потерпілого в межах укладеного договору договір добровільного страхування наземного транспорту поніс більші фактичні витрати, які пов`язані саме з відновленням пошкодженого ТЗ, тому погашення непокритої різниці цих витрат у відповідності до положень статті 1194 ЦК України має покладатися на винуватця ДТП, оскільки його поліс не містить умов покриття всіх фактичних витрат його страховиком.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст. 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

З огляду на вказане, колегія вважає апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Васька Івана Петровича залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.