Ухвала

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/6943/17

(6/756/177/18)

провадження № 61-40941св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач (стягував) - ОСОБА_1 ,

відповідач (боржник) - ОСОБА_2 ,

особа, яка внесла подання про затвердження мирової угоди на стадії здійснення виконавчого провадження - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Авторгов Андрій Миколайович,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року у складі судді Андрейчука Т. В. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року у складі колегії суддів Желепи О. В., Іванченко М. М., Рубан С. М.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог подання про затвердження мирової угоди, укладеної сторонами на стадії здійснення виконавчого провадження

У березні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Авторгова А. М. вніс до суду подання про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами під час здійснення виконавчого провадження з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року у справі №756/6943/17, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 6 990 480 грн, 3% річних за період з 02 травня 2017 року по 24 вересня 2017 року у сумі 78 714,72 грн, відсотки за користування коштами за липень та серпень 2017 року у розмірі 216 442,08 грн та судовий збір у сумі 8320 грн.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А. М. перебуває виконавчий лист, виданий на підставі вищевказаного судового рішення.

13 березня 2018 року сторони виконавчого провадження уклали мирову угоду, яку подали приватному виконавцю для вжиття заходів щодо її затвердження судом.

Посилаючись на положення статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець просив затвердити мирову угоду між стягувачем і боржником, укладену на стадії здійснення виконавчого провадження.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року, у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А. М. про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами в процесі виконання рішення, відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що умови поданої на затвердження суду мирової угоди не відповідають вимогам статті 434 ЦПК України, оскільки не направлені на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно. Наведені умови мирової угоди суперечать положенням ЦПК України, а укладена між сторонами мирова угода суперечить закону, а тому не підлягає затвердженню судом.

Згідно висновків судів, мирова угода, за умовами якої боржник передає особі у рахунок повного погашення боргу нерухоме майно, яке не було предметом судового спору, не відповідає вимогам закону та виходить за межі предмету позову, позаяк залежать від багатьох інших факторів, як наприклад: оформлення нерухомого майна з обов`язковим нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією, з`ясування наявності заборони відчуження нерухомого майна, його застави, прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про затвердження мирової угоди, укладеної в межах виконавчого провадження.

Затвердження мирової угоди призведе до зміни власника на нерухоме майно, на яке накладено арешт при розгляді даного спору.

Пункт 3.6. мирової угоди від 13 березня 2018 року, укладеної сторонами виконавчого провадження, передбачено, що у зв`язку з її затвердженням, арешт, накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 червня 2017 року на квартиру АДРЕСА_1 , підлягає зняттю, однак зняття арешту з майна в такий спосіб суперечить статті 158 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано зміни до законодавства на час звернення приватного виконавця з поданням. Право сторін при укладенні мирової угоди вийти за межі предмету спору, передбачене частиною першою статті 207 ЦПК України. Діюче законодавства дозволяє за мировою угодою передавати право власності на нерухоме майно і така мирова угода буде підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, яке виникає тільки після реєстрації (ст.182 ЦК України). Сторони в суді першої інстанції надали всі докази того, що інших стягувачів стосовно майна боржника, арештів та заборон третіх осіб на квартиру, яку бажає передати боржник, не має. Але суди попередніх інстанцій не надали жодної аргументації даному факту та жодної оцінки наданим доказам. Таким чином, надана до суду мирова угода містить взаємні поступки, не порушує закон, жодні права чи інтереси третіх осіб також не порушує. Тому підстав для відмови в задоволенні заяви у суду не було.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження у справі, оскільки оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій про відмову у затвердженні мирової угоди не підлягають касаційному оскарженню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК Україниучасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Таким чином, частина перша статті 389 ЦПК Українине передбачає оскарження у касаційному порядку ухвал апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди.

Оскарження ухвал суду першої інстанції щодо затвердження мирової угоди, після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 11 частини першої статті 293 ЦПК України), у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті що термін «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року у складі судді Андрейчука Т. В. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року, прийнятих з питань щодо затвердження або відмови у затвердженні мирової угоди, відкрито помилково, оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2018 року, прийнятих за результатами розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами під час здійснення виконавчого провадження, заінтересовані особи: боржник - ОСОБА_2 , стягувач - ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська