Справа № 159/2048/19 Головуючий у 1 інстанції: Восковська О. А.
Провадження № 22-ц/802/991/19 Категорія: 50 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Здрилюк О.І., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2007 року, у них народилось четверо дітей, відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття або до зміни матеріального стану платника чи стягувача аліментів.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року в даній справі позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 1200 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 16 квітня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з відповідача в дохід держави 768 грн 40 коп судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього в користь позивача аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн на кожну дитину щомісячно.

Справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2007 року.

Із матеріалів справи убачається, що у сторін по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися четверо дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (стаття 182 СК України).

Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Установивши, що неповнолітні діти перебувають на утримані матері, а батьки в добровільному порядку не домовились про участь в їх утриманні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дітей, матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей.

Судом встановлено, що відповідач працює, тобто має сталий дохід, на утриманні інших дітей не має, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

При цьому відповідач не довів суду, що він не може сплачувати на утримання чотирьох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі, визначеному судом, а тому на увагу колегії суддів не заслуговують доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно визначений розмір аліментів на утримання дітей.

Доказів існування інших обставин, що мають істотне значення для врахуванням судом при визначенні розміру аліментів, відповідач ОСОБА_2 суду не надав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання чотирьох неповнолітніх дітей в розмірі по 1200 грн на кожну дитину щомісячно.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді