ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/217/19
провадження № 2/753/3697/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У грудні 2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (далі по тексту - ТОВ «Перший український експертний центр», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції в загальному розмірі 10 734,13 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. В період з 09.02.2015 по 02.07.2018 позивач експлуатував та обслуговував будинок АДРЕСА_1 . У вказаний період позивачем безперебійно надавались житлово-комунальні послуги за вказаною адресою. 08.12.2015 між позивачем та ОСОБА_2 - власником квартири № НОМЕР_3 , було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_2 успадкувала вищевказану квартиру. Згідно заповіту до відповідача перейшли усі права та обов`язки, в тому числі і борг за житлово-комунальні послуги. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, проте ухвалою від 12.07.2018 у видачі наказу було відмовлено. Станом на 30.08.2018 за відповідачем рахується заборгованість в сумі 9 023,32 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язана сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 1 325,56 грн. та трьох процентів річних в сумі 382,25 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала та обґрунтувала свої заперечення у поданих до суду заявах по суті справи. Вказала, що позивачем пропущено строк позовної давності, а ототожнення позивачем позову і заяви про видачу судового наказу суперечить нормі частини 2 статті 264 ЦК України. Договір про надання житлово-комунальних послуг з нею не укладався, а договір, укладений з її батьком, припинив свою дію в момент його смерті. Окрім того фактично жодних послуг вона не споживала, оскільки не проживала у квартирі, яка була без ремонту і сантехніки. Ремонт у квартирі вона почала лише у листопаді 2018 р., коли в будинку вже існувало ОСББ. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності у житловому приміщенні. Ціна позову є необґрунтованою і не підтвердженою наданими позивачем письмовими доказами, а тому позивач не довів розмір заборгованості.

Заперечення позивача проти аргументів відповідача обґрунтовані посиланням на такі обставини. Судовий наказ є особливою формою судового рішення, а тому подання позивачем заяви про видачу судового наказу перериває позовну давність. До того ж у грудні 2015 та у лютому 2016 відповідачем були здійснені платежі, які були зараховані на погашення боргу, тим самим перебіг позовної давності перервався. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення позивача від оплати послуг. Посилання відповідача на фактичне непроживання у квартирі також не може бути підставою для звільнення від витрат, пов`язаних з утриманням житлового будинку та прибудинкової території, оскільки із заявою про непроживання у квартирі відповідач до позивача не зверталась, а статті 322, 360 ЦК України покладають на власника обов`язок утримувати майно, що йому належить, та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.

?08.02.2019 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

?18.03.2019 від відповідача надійшов відзив на позов.

?25.03.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив.

?15.04.2019 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

?25.04.2019 від позивача надійшли письмові пояснення по суті справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до наказу ПАТ «ХК «Київміськбуд» № 00090/0/8-14 від 12.12.2014 р. та згідно з актом прийому-передачі від 09.02.2015 року секції 5, 6 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , передані на обслуговування та експлуатацію ТОВ «Перший український експертний центр».

Факт надання позивачем для вказаного будинку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не спростований відповідачем та підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: договорами, укладеними з їх постачальниками, про надання послуг по технічному обслуговуванню ліфтів, з вивезення твердих побутових відходів, з обслуговування систем протипожежного захисту, по технічному та аварійному обслуговуванню систем ОДС, надання послуг дератизації, а також документами, складеними на їх виконання (актами здачі-приймання робіт (наданих послуг).

02.07.2018 року позивач передав вищевказаний будинок на баланс ОСББ «Анни Ахматової 22».

Відтак у період з 09.02.2015 по 02.07.2018 позивач здійснював утримання вказаного будинку, його обслуговування та експлуатацію.

08.12.2015 між ТОВ «Перший український експертний центр» як виконавцем та ОСОБА_2 як власником квартири № АДРЕСА_1 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 22/503 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1 Договору його предметом є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку № АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені Договором.

Пунктом 5 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є місяць, а платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим.

Згідно з умовами, визначеними пунктом 11 Договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (актовий запис про смерть № 1 від 20.01.2016, складений Виконавчим комітетом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського р-ну Київської обл.)

Відповідач ОСОБА_1 визнала, що є спадкоємицею батька за заповітом і успадкувала квартиру № АДРЕСА_1 .

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що за період з жовтня 2015 р. власником вищевказаної квартири на рахунок позивача було внесено лише два платежі за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а саме: у грудні 2015 р. - 171,61 грн., у лютому 2016 р. - 345,37 грн.

На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок, відповідно до якого станом на 30.09.2018 за відповідачем рахується заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка виникла за період з жовтня 2015 р. по 02.07.2018, в загальному розмірі 9 023,32 грн.

ІV. Норми права та мотиви їх застосування.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV).

Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, та покладає на балансоутримувача будинку обов`язок здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління майном (підпункти 1, 3, 10 пункту 1 частини 1 статті 1).

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (стаття 19 Закону № 1875-IV).

Пунктом першим частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV встановлено обов`язок споживача, а пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону - обов`язок виконавця, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з Типовим договором.

Форма і зміст Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій», яка була чинною до 05.09.2018.

Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно Типовим договором було укладено між позивачем та тодішнім власником квартири ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця за винятком тих з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов`язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб`єктам.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 успадкувала квартиру № АДРЕСА_1 , до неї перейшли і боргові зобов`язання спадкодавця, які виникли у зв`язку з невиконанням ним умов договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів)...

Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень статей 151, 162 Житлового кодексу Української РСР та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572.

За приписом статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Аналізуючи вищенаведені положення закону та підзаконних актів в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями ЦК України про договір, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати.

Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та у постановах Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц.

Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Доводи відповідача про те, що у зазначений в розрахунку позивача період вона у квартирі не проживала і послуги не споживала суд відкидає як необґрунтовані, оскільки передбачене пунктом 6 частини 1 статті 20 Закону № 1875-IV право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї реалізується лише при відповідному документальному оформленні, а з відповідною заявою відповідач до позивача не зверталася.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих і сплачених сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надала.

Доводи відповідача про сплив строків позовної давності не знайшли свого підтвердження в суді.

Так, за приписом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

За правилом, встановленим статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Заборгованість, яку просить стягнути позивач, виникла в період з жовтня 2015 р. по липень 2018, а позов поданий у грудні 2018 р., тобто частина вимог знаходяться за межами строку позовної давності.

Водночас статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Підтвердженням переривання строку позовної давності є та обставина, що в лютому 2016 р. відповідач внесла на рахунок позивача платіж на оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі, яка перевищує розмір нарахованої в цьому місяці суми, а відтак позовна давність перервалась і її перебіг почався заново.

Відповідач не виконала грошове зобов`язання, а отже відповідно до положень статті 625 ЦК України на вимогу кредитора вона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з грудня 2015 р. по жовтень 2018 р. його втрати від інфляції склали склали 1 325,56 грн., а три проценти річних за два роки 11 місяців прострочення - 382,25 грн.

Наданий позивачем розрахунок здійснений за вірною методикою, з урахуванням оприлюднених у встановленому законом порядку індексів інфляції і жодних доказів, які б його спростовували, стороною відповідача не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування свого рішення.

Отже на підставі наведених учасниками процесу та викладених у заявах по суті справи доводів і аргументів та оцінки наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ТОВ «Перший український експертний центр» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 10 734,13 грн.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на результат розгляду справи, суд покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 762 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в загальному розмірі 10 734 гривні 13 копійок та судовий збір в сумі 1 762 гривні, а усього 12 496 гривень 13 копійок.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. М.Берлінського, 15, р/р НОМЕР_2 в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, код юридичної особи 36844047, ІПН 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , громадянка Російської Федерації, посвідка на постійне проживання від 08.10.2014, орган, що видав: 3201, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: