Справа № 510/128/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2019 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Черня В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 , зменшені позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач та його представник на задоволенні зменшених позовних вимогах наполягали, просили розглянути справу без їх участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; копія паспорту громадянки ОСОБА_2 ; копія паспорту громадянки України ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 31.07.2013р.; копія довідки Лиманської сільської ради Ренійського району від 31.07.2013р. № 2264; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 ; копія рішення Лиманської сільської ради народних депутатів від 21.12.1993р.; копія договору купівлі продажу від 06.12.2008р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та його представник звернулися до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що у грудні 2008р. між позивачем та відповідачем, була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 . 06.12.2008р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав відповідачу обумовлену суму, а вона передала нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував ОСОБА_2 привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. На вказані вимоги позивача, відповідач, вказала, що вона не може це зробити, так як поки у неї не має належним чином оформлених документів на будинок. Про ці обставини позивачам не було відомо до укладання договору. Особисто відповідач запевнив, що усі питання щодо оформлення спадщини вирішені.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку, відповідач (продавець) не мав на це право, оскільки не був власником житлового будинку, а лише вступив у права спадкування. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, позивач по справі (покупець) за договором купівлі-продажу без нотаріального посвідчення від 06.12.2008 р. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на момент укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , він не знав про існування тих обставин, що відповідач (продавець) за договором купівлі-продажу, не мала права на відчуження вказаної нерухомості, оскільки не є власником цілої частини житлового будинку. Так, судом було встановлено, що згідно рішення виконкому Лиманської сільської ради № 188 від 27.11.2003р. власником будинку є відповідач ОСОБА_6 , якій належить Ѕ частина та інша Ѕ частина належить її померлому чоловікові ОСОБА_7 . Позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням переоформити відповідним чином долю чоловіка, але кожен раз відповідач запевняла його, що документи виготовлюються. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода з усіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав покупцю ключі та нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і користування нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі-продажу від 06.12.2008 р., однак нотаріального посвідчення угоди про купівлю-продаж нерухомості між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо права володіння спірним будинком (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок за позивачем як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України 2003р., суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 06.12.2008 р. - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков