КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 752/3702/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_3, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року, постановлену у складі судді Шевченко Т.М.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 2821,22 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 від 11 серпня 2008 року та 1600 грн. судового збору.

29 червня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва на підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист № 752/3702/17.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив», як правонаступника за правом грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 .

12 червня 2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на відсутність заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 від 11 серпня 2008 та виконавчим листом № 752/3702/17, виданим 29.06.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва, що підтверджується довідкою від 25.04.2019 року за вихідним № Д -132-ДФ-1, виданою ТОВ «ФК «Фінактив».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву, посилаючись на неправильне застосування та порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що посилання суду першої інстанції на наявність заборгованості у вигляді виконавчого збору, є безпідставними, оскільки не належать до предмету заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Предметом спору не є скасування постанови про стягнення виконавчого збору або скарга на дії або бездіяльність державного виконавця.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення заявника та його представника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що не зважаючи на наявність довідки № д-132-ДФ-1 про погашення заборгованості, виданої ОСОБА_1 стягувачем ТОВ «Фінансова компанія Фінактив» 25.04.2019 року, вбачається, що дії боржника ОСОБА_1 по погашенню заборгованості, визначеної рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року, були вчинені після відкриття виконавчого провадження, тобто на стадії примусового виконання судового рішення, що регулюється положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що виконавчий лист виданий на підставі заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року, яке набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню, зважаючи на встановлений Законом України «Про виконавче провадження» порядок закінчення виконавчого провадження та ту обставину, що погашення заборгованості відбулося після відкриття виконавчого провадження та початку вчинення дій, направлених на примусове виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у розумінні вимог статті 432 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник ОСОБА_1 зазначив, що ним було повністю погашено заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив». На підтвердження своїх доводів заявник надав довідку ТОВ «ФК «Фінактив» № д-132-ДФ-1 від 25.04.2019 р., з якої вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 від 11 серпня 2008 року, укладеному між АТ «УкрСиббанк» та позичальником, право вимоги за яким набуто ТОВ ФК «Фінактив» на підставі договору факторингу № 132 від 28 січня 2019 року. Станом на 25.04.2019 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором погашена повністю. Заборгованість за виконавчим листом № 752/3702/17, виданим 29.06.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва, погашена в повному обсязі. ТОВ «ФК «Фінактив» фінансових претензій до позичальника не має.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 від 11 серпня 2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

На підставі вказаного судового рішення 29 червня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист №752/3702/17 про стягнення з ОСОБА_1 2821,22 доларів США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 від 11 серпня 2008 року та 1600 грн. судового збору.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 08 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження № 58274624 з примусового виконання вказаного виконавчого листа та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 7778, 1 грн.

З викладеного вбачається, що заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року набрало законної сили, є чинним і виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року стягувача ПАТ «УкрСиббанк» замінено на ТОВ «ФК «Фінактив» () як правонаступника за правом грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 .

З довідки № д-132-ДФ-1 від 25.04.2019 року ТОВ «ФК «Фінактив», яка видана позичальнику ОСОБА_1 , вбачається, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № НОМЕР_1 від 11 серпня 2008 року, що укладений між АТ УкрСибанк» та позичальником. Право вимоги за яким набуто кредитором на підставі договору факторингу № 132 від 28 січня 2019 року. Заборгованість за виконавчим листом № 752/3702/17, виданим 29.06.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва погашена в повному обсязі. ТОВ «ФК «Фінактив» фінансових претензій до позичальника немає.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Порядок і умови примусового виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» початком примусового виконання рішення є винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище процесуальної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку:

1) якщо його було видано помилково;

2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. (Висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11).

З матеріалів справи вбачається, що погашення заборгованості, яка стягнута на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року, відбулося після відкриття виконавчого провадження та початку вчинення дій, направлених на примусове виконання цього судового рішення.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 лютого 2019 року вбачається, що заяву про примусове виконання виконавчого листа № 752/3702/17 від 29.06.2017 року було подано представником стягувача АТ «УкрСиббанк».

У травні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ ФК «Фінактив» на підставі договору факторингу № 132 від 28 січня 2019 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року заяву ТОВ ФК «Фінактив» було задоволено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до п.п. 1-2, 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, обставина, на яку посилається апелянт - виконання рішення суду у повному обсязі - є підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки такі дії були вчинені боржником у період після початку примусового виконання виконавчого документа.

Таким чином, встановивши, що з виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року, яке набрало законної сили 21.01.2016 року, відкрито виконавче провадження, тобто було розпочато примусове виконання рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідно до положень ст.432 ЦПК України.

Посилання боржника на те, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обставини відсутності обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 виконав рішення суду після відкриття виконавчого провадження, а добровільним виконанням рішення суду вважається виконання обов`язку боржника поза межами виконавчого провадження.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що погашення заборгованості, яка здійснена на стадії примусового виконання судового рішення після відкриття виконавчого провадження, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки така обставина є підставою для закінчення виконавчого провадження у відповідності до п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного посилання суду першої інстанції на наявність заборгованості у вигляді виконавчого збору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, такі доводи не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Оскільки ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.