Справа № 442/302/17 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/74/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дрогобицький ринок» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Дрогобицька міська рада, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного побудованого нежитлового приміщення,-

в с т а н о в и в:

13.01.2017 року Комунальне підприємство «Дрогобицький ринок» звернулося з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якому просило: визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А.-1 загальною площею 13,9 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 від 18.11.2014 року № 998, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А.-1 загальною площею 13,9 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 від 04.10.2016 року № 387, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; усунути Комунальному Підприємству «Дрогобицький Ринок» перешкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 1396 кв.м кадастровий номер :01:001:0242, що розташована за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно побудованого нежитлового приміщення літ.- А.1 загальною площею 13,9 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 за рахунок ОСОБА_2 .

В обгрунтування позовних вимог покликалося на те, що 31 грудня 2013 року між КП «Дрогобицький Ринок» та Фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір оренди торгового місця та послуг ринку, згідно якого орендодавець передав орендарю в оренду для здійснення підприємницької діяльності та розміщення тимчасової торгівельної споруди торгове місце АДРЕСА_2 , що розташоване на земельній ділянці, яка перебуває в оренді КП «Дрогобицький Ринок» згідно договору оренди землі від 02.04.2014 року. Відповідно до п.1.4 договору оренди торгове місце має площу 17,4 кв.м. Згідно п. 3.2.12 Договору орендар не вправі без письмової згоди орендодавця та належно оформлених дозвільних документів здійснювати перебудову, добудову чи перепланування об`єкта оренди. Згідно інформації КП «Дрогобицьке МБТІ та ЕО», відповідач ОСОБА_2 на площі орендованого ним торгового місця АДРЕСА_2 самовільно спорудив нежитлове приміщення площею 13,9 кв.м. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 07.03.2014 року у справі № 442/1317/14 затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відповідно до якої позивач ОСОБА_4 визнала право власності відповідача ОСОБА_2 на нежитлове приміщення, площею 13,9 кв.м. по АДРЕСА_1 . В наступному, на підставі зазначеної ухвали ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на спірне нежитлове приміщення пл.13,9 кв.м. та продав його ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В наступному, ОСОБА_5 (04 жовтня 2016 року) продав спірне нежитлове приміщення загальною площею 13,9 кв.м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 (Договір купівлі-продажу № 387) ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, ухвала районного суду про затвердження мирової угоди, на підставі якої у ОСОБА_2 виникло право власності на спірне приміщення була скасована ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.09.2016 року за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дрогобицький Ринок» (справа 442/1317/14), справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 15.12.2016 року (справа № 442/1317/14) провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третьої особи Комунального підприємства Дрогобицький ринок про визнання права власності закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову. Тому вважає, що оскільки ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2014 року, на підставі якої у ОСОБА_2 виникло право власності на спірне приміщення скасована, відсутні правові підстави для реєстрації за таким права власності на спірне приміщення, як і в подальшому за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_2 здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці, що перебуває в користуванні у КП «Дрогобицький Ринок» і у встановленому порядку не набув права власності на відповідне майно, він не мав права відчужувати таке, а відповідно і договір купівлі-продажу спірного приміщення від 18.11.2014 року № 998, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та Договір купівлі-продажу спірного приміщення від 04.10.2016 року № 387, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , підлягають визнанню недійсними. Крім того, оскільки спірне нежитлове приміщення є самочинним будівництвом, споруджене без відповідної дозвільної документації, то таке підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 998 від 18.11.2014 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом якого виступає нежитлове приміщення літ. А-1 загальною площею 13,9 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , державна реєстрація прав за яким зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 7729349.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 387 від 04.10.2016 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , предметом якого виступає нежитлове приміщення літ. А-1 загальною площею 13,9 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , державна реєстрація прав за яким зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 16770790.

Усунуто Комунальному підприємству «Дрогобицький ринок» першкоди в користуванні земельною ділянкою загальною площею 1396 кв.м кадастровий номер :01:001:0242, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно побудованого нежитлового приміщення літ. А-1 загальною площею 13,9 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Вирішено питання судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог оскаржив ОСОБА_1

Вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що поза увагою суду залишлося те, що на час придбання ним за договором купівлі-продажу від 18.11.2014 року № 998 нежитлового приміщення площею 13,9 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 , його власником був ОСОБА_2 та таке його право власності було зареєстровано у передбаченому законом порядку. Як в наступному з`ясувалося, право власності на спірне приміщеннея було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.03.2014 року у справі № 442/1317/14, яка в подальшому була скасована ухвалою Апеляційного суду Львівської області. Однак, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 був власником спірного майна, вважає, що він вправі був розпоряджатися таким. На час придбання спірного приміщення він, як покупець, не знав і не міг знати про те, в який спосіб первісний набувач майна - відповідач ОСОБА_6 набув право власності на це майно, тому його, як добросовісного набувача, не може бути позбавлено права власності на спірний об`єкт нерухомості у спосіб визнання недійсним договору купівлі-продажу. Суд не з`ясував, чи знаходиться спірний об`єкт на земельній ділянці, переданій в оренду КП «Дрогобицький ринок», а відтак, не з`ясував чи порушуються укладенням договору купівлі-продажу спірного приміщення права позивача КП «Дрогобицький ринок». Крім того, суд не врахував, що вимога про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного побудованого нежитлового приміщення може бути пред`явлена лише до особи, яка здійснила самочинне будівництво. Суд не з`ясуавав, хто фактично самочинно збудував нежитлове приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та не залучив до справи особу, яка здійснила самочинне будівництво.

Просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_7 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Дрогобицький ринок».

Представник КП «Дрогобицький ринок» - Ференц О.І. проти скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 скаргу підтримав, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог КП «Дрогобицький ринок».

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи - Дрогобицької міської ради в судове засідання не з`явилися, хоча неодноразово належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. 07.10.2019 року представник Дрогобицької міської ради Сенців М. подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи у відсутності представника Дрогобицької міської ради, скаргу просив залишити без задоволення, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити вказаному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1,2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно положень ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до п.2 Правил торгівлі на ринку, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології України від 26.02.2002 №57/188/84-10, ринок - це суб`єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов`язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій. Торговельне місце - це площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів, причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Судом встановлено, що 31 грудня 2013 року між КП «Дрогобицький Ринок» та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір оренди торгового місця та послуг ринку для розміщення на ньому торгівельної споруди (нестаціонарної, тимчасової) з метою здійснення підприємницької діяльності строком до 31 грудня 2014 року. Предметом договору оренди було торгове місце № 32, розташоване на АДРЕСА_3 овочевої частини продуктового ринку по АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Відповідно до п.1.4 вказаного договору, торгове місце № 32 являє собою площу 17,4 кв.м, яка відведена для встановлення тимчасової торгівельної споруди (кіоску).

Згідно п. 3.2.12 договору оренди, орендар не вправі без письмової згоди орендодавця та належного оформлення дозвільних документів здійснювати перебудову, добудову чи перепланування об`єкта оренди.

Матеріалами справи встановлено, що на території торгового місця № НОМЕР_1 , переданого комунальним підприємством «Дрогобицький Ринок» в оренду ОСОБА_2 за договором оренди торгового місця та послуг ринку від 31 грудня 2013 року, самочинно споруджено нежитлове приміщення площею літ. А-1 пл. 13,9 кв.м.

В подальшому, на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 07.03.2014 року у справі № 442/1317/14, якою затверджено мирову між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнано право власності ОСОБА_2 на самочинно споруджене нежитлове приміщення, площею 13,9 кв.м по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на на нежитлове приміщення, площею 13,9 кв.м по АДРЕСА_1 .

Такі дії були вчинені ним під час дії договору оренди торгового місця.

Як вбачається з матеріалів справи, спорудження спірного нежитлового приміщення площею 13,9 кв.м по АДРЕСА_1 проведено без відповідної дозвільної документації та згоди орендодавця.

18.11.2014 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужив спірне приміщення ОСОБА_1 , який в подальшому за договором купівлі-продажу від 04 жовтня 2016 року відчужив його ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.09.2016 року у справі 442/1317/14, ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 07.03.2014 року, на підставі якої ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на нежитлове приміщення площею 13,9 кв.м по АДРЕСА_1 , було скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 15.12.2016 року у справі № 442/1317/14 провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третьої особи Комунального підприємства Дрогобицький ринок про визнання права власності закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Відповідно до положень ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Встановлено, що спірний об`єкт самочинного будівництва - нежитлове приміщення, площею 13,9 кв.м., по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває в оренді КП «Дрогобицький Ринок» на підставі договору оренди землі від 02.04.2014 року, предметом якого є земельна ділянка, що знаходиться в АДРЕСА_1 , цільове призначення - для обслуговування території ринку. Рішенням ХХ сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради від 11 квітня 2017 року № 700 (п.1.16) комунальному підприємству «Дрогобицький Ринок» продовжено строк оренди земельної ділянки площею 1396 кв.м на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0242 для обслуговування ринку строком на три роки.

Згідно висновку судового експерта Дідовського Юрія Богдановича від 17 грудня 2018 року № 25 (т.2, а.с.112-119) нежитлове приміщення літ.А-1 за адресою АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0242.

Задовольняючи позовні вимоги КП «Дрогобицький Ринок», районний суд, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, викладені в постанові від 24.06.2015 у справі №907/544/14 та положення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» виходив з того, що оскільки судовий акт, на підставі якого в особи виникло право скасовано, то такий не породжує для такої особи жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, а вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

А оскільки ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 березня 2014 року скасована та не створила для сторін оспорюваних правочинів жодних правових наслідків з моменту її постановлення, виникнення права власності на самочинно споруджене приміщення літ. А.-1 загальною площею 13,9 кв.м.( АДРЕСА_1 ) вперше за ОСОБА_2 , та в подальшому за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з подальшою реєстрацією такого права, є таким, що виникло без достатньої правової підстави, а тому позов в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного приміщення від 18.11.2014 року № 998, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та договору купівлі-продажу цього приміщення від 04.10.2016 року № 387, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають до задоволення, оскільки згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно побудованого нежитлового приміщення літ. - А.1 загальною площею 13,9 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , за рахунок ОСОБА_2 , суд першої інстанції вірно виходив з того, що такий ( ОСОБА_2 ) заперечує факт самочинного будівництва ним особисто, а позивач таких доказів суду не надав.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17.10.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.