Справа № 444/1315/19
Провадження № 2/444/995/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, надалі заявою від 11.07.2019 року збільшив позовні вимоги. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок в АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 78.6 кв.м., житлова 68.4 кв.м., допоміжна 10.2 кв.м. з господарськими будівлями.

Свої позовні вимоги мотивує наступним. Він проживає в с.Думичі Жовківського району Львівської області в будинку, який зведено його батьками ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відповідно до дозволу, наданого рішенням виконкому Нестеровської (Жовківської) районної Ради депутатів трудящих №288 від 05.08.1971 року. Право власності на будинок зареєстровано лише в погосподарській книзі Погариської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Замківською сільською радою. Після смерті батька. ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла мати позивача, ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

Зазначає, що господарство, в якому проживали батьки позивача відносилося до робітничого типу двору, головою якого на день смерті був ОСОБА_3 . Після його смерті головою двору була ОСОБА_2 , оскільки фактично успадкувала частку майна належного ОСОБА_3 , вступивши в управління та володіння майном, але нотаріально таке не оформила та не оформила свого право на частку майна подружжя. Отже, на день смерті, ОСОБА_2 вже мала право на цілий будинок. Право власності було зареєстровано лише в погосподарських книгах Погариської сільської ради. При житті ОСОБА_2 склала заповіт яким все належне їй майно на день смерті заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено Погариською сільською радою, такий не змінено і не скасовано.

Після смерті ОСОБА_2 , позивач звернувся до Рава-Руської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу № 21/2019, однак постановою від 23.04.2019 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинку після смерті його матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 і роз`яснено про судовий порядок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Зазначає, що спадщину після смерті матері прийняв, оскільки проживав з нею на день смерті.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду листа про розгляд справи у відсутності їх представника. Не заперечив проти задоволення позовних вимог позивача.

Представник третьої особи Рава-Руської ДНК в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду листа про розгляд справи у відсутності їх представника та зазначив, що покладається на думку суду при вирішенні спору по суті.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі на підставі поданих до суду заяв та доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено наступне. Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Думичі Жовківського району Львівської області та зареєстрований за адресою: с. Думичі Жовківського району Львівської області; його батьками згідно свідоцтва про народження є ОСОБА_3 - батько та ОСОБА_2 - мати.

Рішення виконавчого комітету Нестеровської районної Ради депутатів трудящих за № 288 від 05.08.1974 року гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на індивідуально-житлове будівництво, що вбачається копією такого. На підставі такого ОСОБА_3 дозволено забудову ділянки в с. Думичі Нестеровського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР.

З виписки із погосподарської книги № 2 по с. Думичі Погариської сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що господарство в АДРЕСА_1 станом на 1992 рік відносилося до робітничого типу двору. Вбачається, що головою цього домогосподарства є ОСОБА_2 . До складу двору входять: голова домогосподарства - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_1 , 1977 р.н. Будинок побудований 1971 року. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,4300 га.

Відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах. По кожному господарству в сільських радах велися погосподарські книги.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності колгоспного двору, головою якого значилася ОСОБА_2 було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

Батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . Мати позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , мати позивача ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом вступу у володіння (управління) майном, оскільки проживала разом із батьком та вела з ним спільне господарство, однак в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не зверталась і, як наслідок, правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно не виготовила.

Ще за час свого життя, а саме 08.02.2011 року, ОСОБА_2 в с. Погарисько Жовківського району Львівської області склала заповіт, із змісту якого вбачається, що вона на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла своєму сину - ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчено секретарем Погариської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 4. Такий станом на 04.02.2019 року не змінювався і не скасовувався, що вбачається з його копії.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право власності на ім`я ОСОБА_2 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі.

Відповідно до вимог ст.. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Судом встановлено, що з приводу спадкування за заповітом після смерті своєї матері позивач звернувся із заявою до Рава-Руської державної нотаріальної контори, однак йому постановою нотаріуса від 30.07.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ним не надані необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому, позивач має право на спадкування за заповітом всіх прав та обов`язків спадкодавця, а саме, його матері.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З копії технічного паспорту, виданого КП ЛОР Червоноградським МБТІ на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , вбачається характеристика даного житлового будинку. Загальна площа будинку становить 78,6 кв.м, житлова 68,4 кв.м, допоміжна 10,2 з господарськими будівлями.

Станом на 31.12.2012 року в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилася.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судому порядку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок в АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 78.6 кв.м., житлова 68.4 кв.м., допоміжна 10.2 кв.м. з господарськими будівлями.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ясиновський Р. Б.