Справа № 2-16/06
Провадження № 4-с/524/9/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судових засідань Коршак Н.В.,

за участі представника скаржника Бордун О. ОСОБА_1 , представника ВДВС Шамало Ю.В., представника заінтересованої особи Шаповал Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 року до суду звернулася ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Автозаводського ВДВС м Кременчука ГТУЮ в Полтавській області Загребельного А.Ю.

Скаргу обґрунтувала тим, що до цього часу залишається не виконаним рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.04.2006 року, яким зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди їй у користуванні її власністю шляхом знесення за рахунок ОСОБА_3 самовільно здійсненої двоповерхової «А-3» прибудови до будинку АДРЕСА_1 . На виконання вказаного рішення Автозаводським районним судом м. Кременчука видано виконавчий лист від 05.02.2008 року № 2-16/06, в резолютивній частині якого зазначено: «усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом знесення за рахунок ОСОБА_3 самовільно здійсненої двоповерхової «А-3» прибудови до будинку АДРЕСА_1 ». 09.02.2008 року відкрито виконавче провадження № 6220961. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.04.2010 року змінено спосіб та порядок виконання рішення суду та визначено, що знесення за рахунок ОСОБА_3 підлягають самовільно здійснена двоповерхова прибудова літ. «А2-2» та прибудова літ. «А1-2» (другий поверх) до будинку АДРЕСА_1 . Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука від 26.01.2015 року на виконання рішення суду від 11.04.2006 року повторно відкрито виконавче провадження № 46182481. Станом на звернення зі скаргою до суду рішення суду від 11.04.2006 року так і не виконано. Протягом вже більше 10 років продовжується порушення її прав як власника майна. Вважає, що саме бездіяльність державного виконавця Загребельного А.Є. є причиною невиконання рішення суду.

У судовому засіданні представник заявника Бордун О.О. скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник заінтересованої особи Автозаводського ВДВС м Кременчука ГТУЮ в Полтавській області Шамало Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, надала суду відзив на скаргу (а.с. 22-25). Суду пояснила, що у порядку примусового виконання даного виконавчого документа, державним виконавцем двічі накладалися штрафи на боржника за невиконання рішення суду (03.03.2015 року та 08.04.2015 року) у розмірі 340,00 грн. та 680,00 грн. відповідно до ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка була чинна на час винесення постанов про накладення штрафів). 20.10.2017 року державним виконавцем Загребельним А.Ю. винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, штрафи стягнути з пенсії боржника. 27.04.2015 року до Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області направлено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду за ст. 382 КК України. На сьогоднішній день державним виконавцем не знайдено жодного підприємства та ФОП, які б погодились виконати роботи по знесенню прибудов. Зазначених у виконавчому документі. У зв`язку з цим представник вважала, що державним виконавцем вживаються усі необхідні заходи щодо подальшого пошуку такого підприємства чи ФОП , які мають можливість провести ці роботи та які нададуть згоду на їх проведення. Також державним виконавцем направлялись запити до ПП «Рембудплюс», ТОВ «Житлорембудсервіс», ТОВ «Добробит», ТОВ «Перспектива», КП «МБТІ», Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, ТОВ «БФ «Центр ЛТД» щодо надання послуг по знесенню самовільно здійсненої прибудови. Жодна із вказаних організацій згоди не надала на проведення відповідних робіт. Представник зауважила, що виконання даного виконавчого документу ускладнюється ще й тим, що знесення має бути здійснено за рахунок боржника. Окрім того, 10.05.2018 року державним виконавцем винесена постанова про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні. 11.05.2018 року експертом Маківським М.В. надано висновок судової будівельно-технічної експертизи № 25-18, згідно якої знесення самовільно здійсненої двоповерхової прибудови приведе до пошкодження житлового будинку. Розташованого по АДРЕСА_1 .

Представники боржника ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_3 висловлює намір укласти мирову угоду з ОСОБА_5 в процесі виконання. Вважає, що задля усунення порушення прав стягувача достатньо знести другий поверх прибудови. Висловлювала думку про те, що державний виконавець не допустив бездіяльності. А рішення суду неможливо виконати з об`єктивних причин.

Суд, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши надані докази, встановив наступне.

На виконанні в Автозаводському ВДВС м Кременчука ГТУЮ в Полтавській області перебуває виконавче провадження № 46182481 з примусового виконання виконавчого листа № 2-16/06, виданого 11.04.2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про усунення перешкод у користуванні власністю ОСОБА_2 шляхом знесення за рахунок ОСОБА_3 самовільно здійсненої двоповерхової «А-3» прибудови до будинку АДРЕСА_1 .

Постанова про відкриття винесена державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчука 26.01.2015 року4 копії направлено сторонам 27.01 2015 року.

Виконавчий документ пред`явлений на виконання втретє.

У порядку примусового виконання виконавчого документа державним виконавцем двічі накладалися штрафи на боржника за невиконання рішення суду (03.03.2015 року та 08.04.2015 року) у розмірі 340,00 грн. та 680,00 грн. відповідно до ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка була чинна на час винесення постанов про накладення штрафів).

20.10.2017 року державним виконавцем Загребельним А.Ю. винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, штрафи стягнути з пенсії боржника.

27.04.2015 року до Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області направлено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду за ст. 382 КК України.

23.06.2015 року Кременчуцьким МВ УМВС України у Полтавській області повідомлено про те, що ознак кримінального правопорушення у діях боржника не виявлено.

Вирішуючи скаргу, суд виходить з наступного:

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цього, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

У матеріалах виконавчого провадження міститься заява боржника від 05.06.2012 року, в якій він зобов`язався виконати знесення прибудови найближчим часом.

Боржник ухиляється від виконання рішення суду. Зокрема, боржник змінив місце проживання, переїхавши до с. АДРЕСА_2 Миргородського АДРЕСА_3 Полтавської області. Про зміну місця проживання боржник державного виконавця не повідомив.

Державним виконавцем неодноразово направлялись запити до УПФУ, ДФС щодо джерел отримання доходів боржника. Боржник не працює. Відкриті рахунки у банківських установах відсутні. За боржником зареєстрована сільськогосподарська техніка, яка з 31.08.2016 року перебуває в розшуці. За боржником зареєстроване нерухоме майно, на яке державний виконавець не може накласти арешт, оскільки невідома вартість робіт по знесенню самовільної прибудови.

Отже, виконання судового рішення об`єктивно ускладняються тим, що боржник ОСОБА_3 не має майна та доходів, за рахунок яких можуть бути профінансовані послуги господарюючого суб`єкта по знесенню самочинного будівництва. Стягувач також відмовляється авансувати такі витрати виконавчого провадження. Власними силами Автозаводським ВДВС роботи по знесенню виконати не може, а господарюючі суб`єкти не виявили бажання укласти з ВДВС договір на виконання таких робіт. Проте, основна перешкода полягає у відсутності фінансування таких витрат виконавчого провадження.

Зважаючи на наявність перелічених чинників, які ускладнюють виконання судового рішення. в той же час суд не знаходить підстав погодитись з тим, що державним виконавцем були вжиті всі можливі законні заходи для виконання рішення суду.

Так, п. 20 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

У відзиві на позов виконавець стверджує, що виконавча служба немає коштів на оплату послуг спеціалістів, які мають можливість провести роботи по знесенню прибудови.

При цьому, ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються, зокрема, із стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено розміри виконавчого провадження відповідно до виду витрат.

Так, за приписом ч. 3 розділу 1 «Види витрат виконавчого провадження» вказаного наказу послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій:

-експертів;

-зберігачів;

-перекладачів;

-суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання;

-суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 та 6 розділу ІІ «Розміри витрат виконавчого провадження» розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I «Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

З викладеного вбачається, що законодавством України передбачений алгоритм визначення розміру витрат виконавчого провадження та можливість їх стягнення як безпосередньо з боржника, так і за рахунок коштів Державного бюджету.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 353, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області Загребельного Андрія Юрійовича неправомірною.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Повний текст ухвали буде виготовлено 09.10.2019 року.

Суддя