Провадження № 22-ц/801/2017/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю.Б.,

суддів Стадника І.М., Шемети Т.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Іщук Т.П. у м. Вінниці,

у справі № 127/15699/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017 з примусового виконання виконавчого листа №127/15699/16-ц від 21.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитків в розмірі 213690,00 грн (ВП №53469289) із заявою про поновлення строку на подання скарги,

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017 з примусового виконання виконавчого листа №127/15699/16-ц від 21.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитків в розмірі 213 690,00 грн (ВП №53469289). Вказала, що постанова є незаконною, оскільки від імені ОСОБА_2 із заявою про відкриття виконавчого провадження звертався неповноважний представник та відсутня інформація про направлення копії постанови боржнику, а про існування цієї постанови вона дізналася лише від свого представника. Просила визнати неправомірною постанову державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017 з примусового виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року; зобов`язати державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ Пращука В.В., в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, усунути порушення та поновити її порушені права, шляхом скасування вказаної постанови; здійснити виключення відомостей про неї з Єдиного реєстру боржників.

Вказана скарга двічі залишалася без руху.

Усуваючи недоліки ОСОБА_1 подала заяву про поновлення строку на подання скарги. В скарзі та заявах, заявник посилається на те, що про оскаржувану постанову вона дізналася 08.07.2019, коли її представник ОСОБА_3 звернулася з відповідною заявою в Центральний ВДВС м. Вінниці та 17.07.2019 отримала копію цієї постанови.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2019 року відмовлено в поновленні строку на подання скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017 з примусового виконання виконавчого листа №127/15699/16-ц від 21.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитків в розмірі 213690,00 грн (ВП №53469289).

Скаргу ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017 з примусового виконання виконавчого листа №127/15699/16-ц від 21.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитків в розмірі 213 690,00 грн (ВП №53469289) залишено без розгляду.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2019 року, справу напрати до суду першої інстанції для розгляду по суті. Вважає вказану ухвалу незаконною та такою, що постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017 з примусового виконання виконавчого листа №127/15699/16-ц від 21.02.2017 про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 збитків в розмірі 213 690,00 грн (ВП №53469289) винесено всупереч ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», яка до того ж, у відведені законом строки і до сьогоднішнього дня боржнику до відома не надсилалась, чим порушені її процесуальні права. За цих обставин, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не містять необхідних відомостей про стягувача ОСОБА_4 , тому відповідно до вимог п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець мав повернути виконавчий лист стягувачу без відкриття виконавчого провадження. Крім того, від імені ОСОБА_2 із заявою про відкриття виконавчого провадження звертався неповноважний представник, що на думку боржника, є вагомим порушення норм ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», тому вона звернулась до суду із скаргою, проте суд перешкоджає їй у доступі до правосуддя.

Учасники справи до суду не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відзиву на апеляційну скаргу суду не направили, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За правилами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанцій встановлено, що 05 грудня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на їх користь збитки в розмірі 213690,00 грн.

Вказане рішення залишено без змін судом апеляційної інстанції.

На виконання вказаного рішення видані виконавчі листи.

24.02.2017 державним виконавцем Центрального відділу ДВС м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/15699/16-ц від 21.02.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитків в розмірі 213 690,00 грн (ВП №53469289).

Як слідує з матеріалів цивільної справи №127/15699/16-ц в рамках цього виконавчого провадження державний виконавець звертався з поданням про примусове проникнення до житла, яке було задоволено ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року (а.с.199-200, т.1).

ОСОБА_1 оскаржувала цю ухвалу в апеляційному порядку.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 30 травня 2018 року ухвала суду першої інстанції залишена без змін (а.с.6-8, т.2). При цьому, суд апеляційної інстанції розглядаючи цю заяву, встановив, що старшим державним виконавцем 24.02.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №53469289), про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.

ОСОБА_1 декілька раз зверталася із заявою про відстрочення виконання рішення суду (її заява від 08.05.2018 повернута за її заявою, від 14.06.2018 - повернута 27.06.2018, від 12.07.2018 залишена без розгляду 17.08.2018). При цьому, звертаючись з такими заявами, ОСОБА_1 вказувала на наявність виконавчого провадження.

Неодноразово ОСОБА_1 також зверталася із заявами про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (її заява від 11.05.2018 повернута 15.05.2018, від 14.06.2018 року - залишена без розгляду 05.07.2018, а від 31.08.2018 залишена без задоволення ухвалою від 21.05.2019).

27.03.2019 ОСОБА_1 звертається до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. При цьому в своїй заяві вказує, що «їй стало відомо від свого представника ОСОБА_3 , яка 07 березня 2019 року звернулася до Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження по виконанню рішення суду в справі №127/15699/17, ОСОБА_2 не зверталася із заявою про виконання рішення суду. Її інтереси представляла неповноважна особа,….. Дана обставина стала відома 11.03.2019». (а.с.200-201, т.2). До вказаної заяви вона також додала копію заяви представника ОСОБА_1 на ім`я начальника Центрального ВДВС м.Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 07.03.2019 про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з вхідним номером 7486/1926-44 від 07.03.2019 (а.с.204, т.2).

В задоволенні заяви перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами було відмовлено ухвалою суду від 21 травня 2019 року (а.с.216, т.2).

ОСОБА_1 оскаржила цю ухвалу в апеляційному порядку та постановою Вінницького апеляційного суду від 17.07.2019 в задоволенні її скарги відмовлено, ухвала - залишена без змін.

Крім того матеріали справи містять матеріали скарги ОСОБА_1 від 06.08.2018 на дії державного виконавця щодо використання звіту про оцінку майна, належного ОСОБА_1 , з копією виконавчого провадження. За результатами розгляду цієї скарги, вказана скарга задоволена судом, про що постановлена ухвала від 24 жовтня 2018 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що боржник повідомлена про постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017 (ВП №53469289) у визначеному законодавством порядку, що встановлено судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу суду про примусове проникнення до житла. Вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до положень ст.82 ЦПК України.

ОСОБА_1 протягом здійснення виконавчого провадження в повній мірі користувалася своїми правами як сторона виконавчого провадження.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 була обізнана із наявністю виконавчого провадження та із рішенням державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017, однак зі скаргою на вказану постанову заявник звернулася лише 08 липня 2019 року.

Відповідно до статті 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Положеннями статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з статтею 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущений строк без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував положення статей 126, 127, 449 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в поновленні строку на подання скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2017 з примусового виконання виконавчого листа №127/15699/16-ц від 21.02.2017, а також залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2019 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді І. М. Стадник

Т. М. Шемета