Справа № 344/6637/19
Провадження № 2/344/2917/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

за участі відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину та стягнення додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 12 квітня 2019 року звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення додаткових витрат, мотивуючи тим, що шлюб з відповідачем розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2011 року. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2011 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на дитину в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак розмір аліментів визначений судом є значно нижчим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_1 зобов`язання по сплаті аліментів добровільно не виконував. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства (діагноз: двобічна сенсоневральна приглухуватість III ст.). Після того як дитині виповнилося шість років проблеми зі здоров`ям посилилися, він потребував особливого домашнього догляду, в зв`язку з чим 29 серпня 2016 року позивач звільнилася з Івано-Франківського національного медичного університету, де працювала на посаді викладача з 01 вересня 2008 року. Станом на сьогоднішній день вона ніде не працює. Натомість, відповідач займається виготовленням сучасних елітних меблів під торговою маркою «Стартек меблі» у майстерні, яка ним облаштована по місцю проживання його батьків. Доходи позивача від добре налаштованого бізнесу різко зросли, що спонукало його вкладати їх в нерухомість. Як наслідок, ним придбано квартиру. Таким чином, у відповідача суттєво змінився матеріальний стан в сторону покращення, а у позивача із дитиною матеріальний стан суттєво погіршився у зв`язку із хворобою дитини і, як наслідок, неможливістю працювати. Відповідач є працездатною особою і може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дитини, надаючи їй необхідну матеріальну допомогу для її гармонійного розвитку, та сплачувати таку суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини. З врахуванням викладеного, вважає, що розмір сплачуваних відповідачем на дитину аліментів з врахуванням її хвороби має складати 5 000,00 грн. в місяць. З 10 липня 2015 року по 14 липня 2015 року ОСОБА_4 (в супроводженні позивача) перебував на лікуванні у Міжнародному центрі слуху і мови - груп «МЕДІНКУС» (вул. Мокра, 7, Каєтани, 05-830, Надажин, Республіка Польща), де йому було здійснено операцію по імплантації кохлеарного імпланта типу Med EL Synchrony у праве вухо. За час перебування у клініці позивачем було сплачено 613 062,00 грн. Окрім того, щорічно вона з дитиною відвідує вищезгадану клініку з метою постійного нагляду лікуючих лікарів, що тягне за собою чималі витрати на проїзд та проживання. В 2017 році мною було оплачено витрати на запчастини до імпланту та за діагностику на суму 5 193 грн. В 2018 році позивачем сплачено 344,17 злотих, що по офіційному курсу НБУ на дату оплати складає 2 583 грн. Тобто з 2015 року по даний час позивачем витрачено коштів (документально підтверджені) на загальну суму 620 838,00 грн. Фізіологічний батько дитини із інвалідністю за весь час стаціонарного лікування дитини в Польщі та подальших регулярних поїздок в клініку для нагляду та контролю, не давав жодних коштів, самоусунувшись взагалі від участі у долі дитини. Тому позивач також просила суд про стягнення половини цих витрат з відповідача.

14 травня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній позов визнав частково. Погодився на збільшення розміру аліментів до 1 200 грн. на місяць та на стягнення із нього додаткових витрат в сумі 30 000 грн. У відзиві зазначив, що матеріальне становище у нього дуже важке, оскільки він ніде не працює. Підприємницькою діяльністю ніколи не займався і не надавав послуги по виробництву чи продажу меблів. Стан його фізичного здоров`я, завжди був негативний, оскільки через такий стан він був комісований в запас з військової строкової служби. Лікарями йому був поставлений діагноз - Хронічний персистуючий гепатит. Синдром Жильбера. Дану хворобу не можливо вилікувати, вона постійно прогресує, її можливо тільки частково підліковувати. 22 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_6 . Дружина ОСОБА_7 знаходиться на утриманні відповідача, оскільки з 15 грудня 2015 року вона не працює. Також на утриманні відповідача знаходиться дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який з народження хворіє. Повний діагноз дитини від нового шлюбу: алергічний риніт, аденоїди 2 (другої) стадії, двобічний тубоотит вушних раковин. Гідроцефалія головного мозку. На лікування сина потрібні постійні грошові витрати. Батьки відповідача пенсійного віку, які повністю перебувають на його утриманні. Однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 було придбано за грошові кошти матері відповідача - ОСОБА_8 , яка більше чотирьох років працювала закордоном в Італії, а не за його кошти. Стосовно вимоги про стягнення з нього додаткових витрат зазначив, що позивач витратила на операцію з 10 липня 2015 року по 14 липня 2015 року не свої особисто зароблені кошти, чи кошти від продажу свого особистого нерухомого чи рухомого майна. Грошові кошти, які позивач потратила у 2015 році на операцію сину, були благодійні інвестиції не байдужих людей зі всієї України та цілого світу. Коли у 2015 році відповідач дізнався про те, що син ОСОБА_4 є хворий і потребує операції, він неодноразово пропонував своїй колишній дружині фінансову допомогу, однак вона постійно відмовлялася від неї.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Позивач у судове засідання не з`явилась, суду подала заяву у якій просила справу розглянути за її відсутності. Позов підтримала та просила суд про його задоволення в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, відповідно до відзиву на позовну заяву.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2011 року. Сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 після розірвання шлюбу залишено на проживанні з матір`ю (а.с. 6).

На підставі рішення цього ж суду від 29 листопада 2011 року, судом присуджено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно з 15 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Дане рішення суду відповідачем виконується добровільно. Згідно довідки державного виконавця б/н та б/д сума заборгованості по аліментах складає 37 грн. (а.с. 10).

Малолітній ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 11). Із даного документа також встановлено, що його мати ОСОБА_3 отримує соціальну допомогу на дитину з 05 червня 2013 року.

Наявність хвороби у малолітнього ОСОБА_4 із діагнозом двобічна сенсоневральна приглухуватість III ст., факту проходження ним реабілітаційних заходів та лікування також встановлено із копій медичних документів, які позивач долучила до позову (а.с. а.с. 12-17, 26).

10 липня 2015 року по 14 липня 2015 року ОСОБА_4 перебував на лікуванні у Міжнародному центрі слуху і мови - груп «МЕДІНКУС», де йому було здійснено операцію по імплантації кохлеарного імпланта типу Med EL Synchrony у праве вухо. За час перебування у клініці позивачем сплачено 613 062 грн., що підтверджується рахунками-фактурами: № 1114/07/2015/FM/KAJ/ від 13 липня 2015 року на суму 77 938,90 злотих, що по офіційному курсу НБУ на дату оплати складає 457 548,00 грн. (77 938,90 *5,8706); №1152/07/2015/FM/KAJ/ від 20 липня 2015 року на суму 12 571,50 злотих, що по офіційному курсу НБУ на дату оплати складає 73 408 грн. (12 571,50 *5,8392); №1162/07/2015/FM/KAJ/ від 21 липня 2015 року на суму 14 139,16 злотих, що по офіційному курсу НБУ на дату оплати складає 82 106 грн. (14 139,16 *5,8070) (а.с. 25-32).

В 2017 році позивачем було оплачено витрати на запчастини до імпланту та за діагностику на суму 5193,00 грн., що підтверджується рахунками-фактурами: № 1339/05/2017/FM/KAJ/ від 12 травня 2017 року на суму 153,09 злотих, що по офіційному курсу НБУ на дату оплати складає 1 040 грн. (153,09 *6,7946); № 1342/05/2017/FM/KAJ/ від 12 травня 2017 року на суму 611,20 злотих, що по офіційному курсу НБУ на час оплати складає 4 153 грн. (611,20 *6,7946) (а.с. 33-36).

В 2018 році позивачем сплачено 344,17 злотих, що по офіційному курсу НБУ на дату оплати складає 2 583 грн. (344,17 *7,5038), що підтверджується рахунком-фактурою №3720/10/2018/FM/KAJ/ 12.10.2018 року (а.с. 37-38).

Тобто з 2015 року позивачем витрачено коштів на лікування сина в сумі 620 838 грн.

Виписками по банківських рахунках позивача підтверджується, що частину коштів на лікування дитини ОСОБА_4 позивач отримувала у якості благодійної допомоги від третіх осіб. Наведене вбачається із відомостей про призначення платежів («На лікування ОСОБА_10 », «допомога Юрчику», «na likuvannya ОСОБА_11 », тощо) (а.с. а.с. 131-132, 137-138).

Відомостей про те, яку суму коштів на лікування сина позивач сплатила із власних коштів, а яку частину отримала у якості благодійних платежів, суду не надано, скільки така допомога могла бути отримана позивачем також не у спосіб грошових переказів на банківську картку.

ОСОБА_3 офіційно не працює, що підтверджується копією її трудової книжки (а.с. 18-19).

Відповідач з 22 вересня 2015 року знаходиться у шлюбі із ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 від 23 вересня 2015 року (а.с. 58).

Від нового шлюбу у відповідача народився також син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 56).

Син відповідача ОСОБА_6 також важко хворіє, що підтверджується копією виписки із медичної карти хворого (а.с. 57), та результатів медичного обстеження дитини (а.с. 122-124).

Дружина відповідача ОСОБА_7 на даний час офіційно не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 59-61).

ОСОБА_1 станом на 13 травня 2019 року на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості не перебуває, що підтверджується довідкою даної установи (а.с. 70).

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 станом на 13 травня 2019 року у якості фізичної особи-підприємця не зареєстрований (а.с. 71).

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2011 року).

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення, оскільки аліменти стягуються у твердій грошовій сумі, а не частці від заробітку.

При визначенні розміру аліментів у збільшеному розмірі суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обставину не представлення сторонами повної інформації про їх дохід, наявності у платника аліментів на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу, яка важко хворіє, погіршення стану здоров`я дитини на утримання якої стягуються аліменти. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2011 року до 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Посилання відповідача на наявність у нього хвороби, не може бути підставою для визначення нового розміру аліментів у меншому розмірі, оскільки суду не надано доказів втрати працездатності у зв`язку із таким захворюванням. При цьому документи на підтвердження стану його здоров`я датовані ще 1997 роком.

Відсутність офіційного працевлаштування дружини відповідача від нового шлюбу, суд не може взяти до уваги при прийнятті рішення про визначення розміру аліментів, оскільки остання є особою працездатного віку та може отримувати доходи.

Твердження відповідача про те, що у нього на утриманні знаходяться непрацездатні батьки суд також не може взяти за основу для прийняття рішення, так як батьки отримують пенсію за віком (а.с. 62).

Посилання позивача на збільшення рівня доходів одержувача аліментів, через купівлю ним нерухомого майна, суд вважає недоведеними та безпідставними, так як витрати на його купівлю понесла мати позивача (а.с. 74, 103).

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Із наведеного слідує, що стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року за результатом розгляду цивільної справи № 749/106/17 зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Заявлений розмір понесених додаткових витрат на дитину в сумі 620 838 грн. позивачем повністю підтверджений письмовими доказами. Суд погоджується з доводами сторін про те що відповідач, як батько дитини повинен нести половину цих витрат.

Однак вирішуючи спір в цій частині суд також враховує вищевстановлені обставини, зокрема наявність у відповідача дитини від іншого шлюбу, яка також хворіє, відсутність доказів наявності у відповідача постійного доходу, який би дозволяв йому повністю нести ці витрати.

У зв`язку із чим вимога про стягнення додаткових витрат із відповідача підлягає частковому задоволенню. Із ОСОБА_1 слід стягнути 30 000 (тридцять тисяч) гривень додаткових витрат на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку із наведеним позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору на користь держави.

На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 185, 192 СК України, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину та стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2011 року по справі № 0907/2-6508/2011 року та стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у збільшеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Припинити стягнення аліментів по виконавчому листу, виданого згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2011 року по справі № 0907/2-6508/2011 року.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок UA6026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 18 жовтня 2019 року.