Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2019 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участі секретаря Ходи Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач вказала, що з 2007 року по теперішній час вона проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вона безперервно, тривало, відкрито та добросовісно, володіє вищевказаним нерухомим майном - житловим будинком, як своїм власним, тобто фактично стала його власником. Постійно доглядає за ним, утримує, проводить ремонтні роботи. Власник даного нерухомого майна ОСОБА_2 у будинку не проживає та не бажає провести його відчуження на ім`я позивача через брак часу, а також не користується земельними ділянками. Тому, позивач просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, який розташований за вказаною адресою, а також на вказані земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просила справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 по справі позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення, просила справу розглядати без її участі, про що зазначила в письмовій заяві до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Так, з 2007 року, з дозволу власника ОСОБА_2 , позивач поселилася проживати в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Власник будинку ОСОБА_2 у будинку не проживає та не бажає провести його відчуження на ім`я позивача через брак часу.

Позивач по теперішній час проживає у вказаному житловому будинку, тобто безперервно, тривало, відкрито та добросовісно, володіє вищевказаним нерухомим майном як своїм власним, тобто фактично стала його власником. Постійно доглядає за ним, утримує, проводить ремонтні роботи.

Згідно Договору дарування житлового будинку від 30.11.2004 року власником вказаного житлового будинку є ОСОБА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2007 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,2974 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 тривалий час не користується вищевказаними земельними ділянками.

Згідно довідки Журавлівської сільської ради Барського району Вінницької області № 464 від 03.07.2019 року ОСОБА_1 більше 10 років проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Інститут набувальної давності захищає права справжнього володільця проти попереднього.

Щодо незаконного володіння та користування позивачем вказаним нерухомим майном ніким вимог не ставилось.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

За таких обставин суд, керуючись ст.ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, ст. 120 ЗК України, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на:

1.житловий будинок (літера «А»), житловою площею 35,1 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м з належними до нього надвірними будівлями та спорудами: хлів (літера «Б»), літня кухня (літера «В»), вхід в підвал (літера «в»), вбиральня (літера «Г»), огорожа (літера «1-2»), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

2.земельну ділянку (кадастровий номер: :05:004:0038) площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

3.земельну ділянку (кадастровий номер: :05:004:0039) площею 0,2974 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: