Справа № 311/2814/19
Провадження № 2/311/941/2019
У Х В А Л А
01 жовтня 2019 року м. Василівка
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, надано позивачці десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в описовій частині цієї ухвали.
Копія ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року позивачкою ОСОБА_1 була отримана 21 вересня 2019 року особисто, про що свідчить поштове повідомлення про отримання копії ухвали суду.
До уточненої позовної заяви позивачем ОСОБА_1 додано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, доводи якої зводяться до того, що позивачка перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищеі та не має змоги сплатити судовий збір, оскільки не працює, доходу немає.
Вирішуючи подане клопотання позивачки ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч 1 ст.136 ЦПК Українисуд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення по справі.
На підставі ч.3 ст.136 ЦПК Україниз підстав, зазначених частиною першою цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матер і(батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім?ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров?ю (частина 1). Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній участині першій цієї статті (частина 2).
Згідно роз`яснень, що містяться в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Таким чином, суд відстрочує та розстрочує судові витрати, зменшує їх або звільняє від їх оплати при наявності беззаперечних доказів, які підтверджували б матеріальний стан платника.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Отже, законодавством визначено виключні підстави для звільнення, відстрочення сплати судового збору.
Вищевказані положення Закону передбачають, що звільнення, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком.
Дослідивши матеріали клопотання, встановлено, що заявником ОСОБА_1 не наведено достатніх підстав її неплатоспроможності, а посилання позивачки на те, що вона немає фінансової можливості сплатити у встановленому законом порядку судовий збір, враховуючи її майновий стан, не дають змогу суду встановити дійсний майновий стан заявника, що у відповідності до ст.136 ЦПК України є умовою для звільнення від сплати судового збору або його відстрочення.
Тому суд вважає, що підстави для звільнення заявника ОСОБА_1 від сплати судового збору, відсутні. На даний час будь-яких підстав для звільнення, відстрочки чи розстрочки оплати судового збору при предявленні ОСОБА_1 позову до суду, не вбачається.
За таких обставин, підстави, передбачені ст.136 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про судовий збір» для звільнення, відстрочення сплати судового збору, відсутні, а відтак, суддя вважає за необхідне відмовити заявнику ОСОБА_1 у задоволенні її клопотання про звільнення від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.
З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, вказана стаття не передбачає пільги на оплату судового збору для позивачів за вимоги, що випливають із інших трудових правовідносин, окрім зазначених двох категорій справ, які становлять виняток: стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
При цьому, Верховний Суд України у своїй постанові від 30.11.2016 року у справі №6-1121цс16 наголосив на тому, що починаючи з 01.09.2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають з трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 вказує про е, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Разом з тим, як вбачається зі змісту уточнених позовних вимог в редакції від 25.09.2019 року, позивачка ОСОБА_1 заявляє вимоги дві майнового характеру, зокрема: стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Отже, позивачу необхідно здійснити оплату судового збору за одну з вищевказаних уточнених позовних вимог майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку) в сумі 768,40 грн.
Оскільки позивачка звернулася до суду із позовними вимогами, які випливають із трудових відносин, тому підстав для звільнення її від сплати судового збору на підставі п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» немає.
Таким чином, вищевказана заявлена позовна вимога про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати - не відноситься до категорії пільгових та підлягає сплаті в загальному порядку.
Враховуючи вищенаведене, вбачається, що у встановлений судом десятиденний строк недоліки, зазначені в описовій частині ухвали, на виконання ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 05.08.2019 року, позивачкою ОСОБА_1 у повному обсязі не усунені, належних документів на неможливість з об`єктивних причин усунення викладених в ухвалі суду недоліків, до теперішнього часу позивачкою суду не надано та оригінал платіжного документу про сплату позивачем ОСОБА_1 судового збору в розмірі 768,40 грн. на належний розрахунковий рахунок на адресу суду не представлено.
Суддя має право відкрити провадження у справі за наявності як передумов права на пред?явлення позову, так і умов, які становлять порядок реалізації права на звернення до суду, і вони передбачені статтями 175, 177 ЦПК України. Зазначене свідчить, що в разі, якщо такі передумови наявні, то у цієї особи є право на судовий розгляд її цивільно-правової вимоги. Якщо яка-небудь із передумов відсутня, то немає і самого права; звернення до суду в такому разі не може призвести до судового розгляду зазначеного спору.
Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися і застосовуватися, починаючи з моменту пред?явлення позову до суду.
Оскільки зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху недоліки у визначений судом строк позивачем у встановлений судом строк не усунуті, тому позовна заява ОСОБА_1 із додатками до неї, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України вважається неподаною та повертається позивачеві.
Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити позивачем, що згідно з положеннями ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.185, 260 ЦПК України, суддя -
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «НАШ ДІМ ЗАПОРІЖЖЯ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати вважати неподаною та повернути позивачеві.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили закінчення строку подання апеляційної скарги

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО