У Х В А Л А

"04" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», Приватного акціонерного товариства «Нео Віта», Пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Комфорт Таун» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Арапіної Н.Є. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», Приватного акціонерного товариства «Нео Віта», Пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Комфорт Таун» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів.

01 жовтня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Арапіної Н.Є.

Заява про відвід головуючого судді мотивована тим, що суддя Дніпровського районного суду м. Києва протокольною ухвалою від 01 листопада 2018 року зобов`язала відповідачів надати відповіді на запитання, поставлені їм позивачем, яка відповідачами не виконана. 20 лютого 2019 року представник позивача повторно подав клопотання про зобов`язання відповідачів надати відповіді на поставлені запитання та застосувати до відповідачів заходи процесуального примусу у вигляді штрафу за невиконання ухвали суду від 01 листопада 2018 року. Однак 20 лютого 2019 року суддя Арапіна Н.Є. ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу та зобов`язання повторно надати відповіді на письмові запитання відмовила. 02 липня 2019 року представник позивача знову звернувся до суду з клопотанням про необхідність зобов`язати відповідачів виконати вимоги чинного законодавства України та надати відповіді на поставлені запитання. Однак суддя Арапіна Н.Є. залишила клопотання без задоволення. Крім того, впорушення вимог ч. 1 ст. 134, ч. 7 ст. 178 ЦПК України, суддя Арапіна Н.Є. приєднала до матеріалів справи відзиви Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА «Валприм» і Приватного акціонерного товариства «НЕО ВІТА» на позовну заяву, а також клопотання про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи на професійну правову допомогу, подані їх представником 29 січня 2019 року, майже через три місяці після закриття судом підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті, та більше ніж через рік після закінчення встановленого судом строку. 02 липня 2019 року представник позивача подав до суду клопотання про необхідність виконати вимоги ЦПК України та відмовити відповідачам у приєднанні до матеріалів справи відзивів на позовну заяву та розрахунків суми судових витрат, яке залишене суддею Арапіною Н.Є. без задоволення. 04 вересня 2018 року представник позивача подав клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням в порядку ст. 85 ЦПК України, яке залишене суддею Арапіною Н.Є. без задоволення. 29 березня 2019 року заявлене клопотання про зобов"язання відповідачів надати докази побудови ними спортивного комплексу (велике футбольне поле, стадіон з біговими доріжкамиґ. три тенісні корти, три спортивні майданчики та інші спортивні площадки), що зображені на розвороті рекламного проспекту "Комфорт таун.Жилой комплекс, Начни европейскую жизнь" суддею залишено без задоволення. Вищенаведені обставини викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Дніпровського районного суду м.Києва Арапіної Н.Є. і дають всі підстави стверджувати, що суддя не зацікавлена в справедливому розгляді справи і робить все можливе для уникнення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року визнано заявлений представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відвід головуючому судді необґрунтованим, передано заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 03 жовтня 2019 року вирішення питання про відвід судді передано судді Катющенко В.П.

Відповідно до ч.8 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши доводи заявленого відводу приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Цивільного процесуального кодексу України, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

В той же час, належних доказів і переконливих аргументів, які б підтверджували наявність обставин, визначених у ст. ст. 36, 37 ЦПК України, які б унеможливлювали участь судді Арапіної Н.Є. у розгляді даної справи, заявником не наведено.

Незгода заявника із прийняттям суддею відповідних процесуальних рішень та вчинення інших процесуальних дій під час розгляду цивільної справи, не є підставою для відводу судді та не може оцінюватись учасниками справи як сумнів у його об`єктивності та упередженості при розгляді справи, а може бути вирішене у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження ухвалених судом процесуальних рішень.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 36, 37, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є.

Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Валприм», Приватного акціонерного товариства «Нео Віта», Пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Комфорт Таун» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, проводити у тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя: