КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/3427/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9545/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року у складі судді Пінкевич Н.С.,

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області Макаренка Володимира Вікторовича, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Києво - Святошинської районної державної адміністрації Київської області Макаренка В.В. (надалі - УДР ГТУЮ в Київській області Києво - Святошинської РДА Київської обл.), ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Під час провадження справи у суді першої інстанції позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на буд. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що позивачу стало відомо про вчинення відповідачем дій щодо продажу спірного будинку, про що свідчить нотаріально посвідчена заява за підписом ОСОБА_1 про продаж 1/6 частини садового будинку в садовому товаристві «Арсеналець-5».

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, позивач просила заяву задовольнити.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що жодного письмового доказу, який би міг свідчити про належність 1/6 (однієї шостої) частини буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 натепер не існує, а останньою не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї заяви та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Посилаючись на те, що вид забезпечення позову, який просила застосувати позивач, не є співмірним із заявленими позовними вимогами, а даний захід стосується іншого, саме майнового предмету спору, який не є предметом судового розгляду даної справи із немайновим предметом, що порушує права ОСОБА_1 як громадянина України у зв`язку із застосуванням вказаного заходу до належного їй на правах власності з 1998 року будинку, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши думку ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та вживаючи відповідні заходи забезпечення позову, місцевий суд з посиланням на статті 149-151 ЦПК України, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у справі.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також унеможливити ефективний захист прав чи інтересів позивача.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позову встановлено, що ОСОБА_2 звернулася у суд із вимогами про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренка В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 42584152, яким зареєстровано право власності на 1/6 частину будівлі, садового будинку, об`єкта житлової нерухомості, реєстраційний номер: 224, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності за ОСОБА_1 (а.с.1-5).

Отже, предметом розгляду позовної заяви, яку подано ОСОБА_2 , є дії державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності на 1/6 частину будівлі, садового будинку, об`єкта житлової нерухомості, реєстраційний номер: 224, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням матеріалів справи та заяви позивача про забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивач, подаючи заяву про забезпечення позову, не надала жодного документа (доказу), який би підтверджував належність 1/6 (однієї шостої) частини буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , а останньою не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї заяви та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, колегія суддів визнає такими, що не вказують на незаконність постановленої по справі ухвали та є безпідставними.

З урахуванням характеру заявлених вимог, тієї обставини, що на підставі рішення державного реєстратора Головного територіального управління юстиції в Київській області Києво-Святошинської районної державної адміністрації Макаренка В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності, правомірність яких позивач оскаржує у заявленому цивільному позові, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

При цьому, колегія суддів враховує й пояснення в судовому засіданні ОСОБА_1 про намір відчужити спірне майно на користь іншої особи, в той час як оскаржувана ухвала є перешкодою для вчинення таких дій.

Твердження скаржника про те, що вжиті заходи забезпечення позову є неспівмірними із предметом позовних вимог, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції й посилання апеляційної скарги на порушення судом норм процесуального права при розгляді справи.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Враховуючи, що визначений ухвалою суду спосіб забезпечення позову є тимчасовою мірою, яка застосовується до вирішення спору по суті, а правомірність вимог позивача підлягає вирішенню за результатами розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги й залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 червня 2019 року за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору, в сумі 384 грн. 20 коп., до ухвалення судового рішення у справі.

З урахуванням викладеного, положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та того, що судом апеляційної інстанції відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін, з скаржника підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги, в сумі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги, в сумі 384 грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: