Справа № 456/976/19
Провадження № 2/456/821/2019
РІШЕННЯ

іменем України

09 жовтня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить припинити право відповідача на 1/5 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком позивача. На підставі свідоцтва про право власності на будинок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних долях належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті дідуся ОСОБА_5 та бабусі ОСОБА_4 позивач успадкувала 2/5 частки вищевказаного житлового будинку. Згідно договору дарування від 22.12.2017 мати позивача ОСОБА_3 подарувала позивачу свою 1/5 частку вказаного житлового будинку. На даний час позивачу належить 4/5 частки, а відповідачу 1/5 частка спірного житлового будинку, який загальною площею 72,9 кв.м., житлова площа - 36,5 кв.м., кухня - 13,3 кв.м., кімната - 18,1 кв.м., кімната - 18,4 кв.м., кладова - 8,5 кв.м., коридор - 9,9 кв.м., кладова - 4,7 кв.м. Згідно ст. 365 ЦК України, 1/5 частка будинку є незначною і ніяк не може бути виділена в натурі, оскільки частка відповідача від цілого будинку становить 14,6 кв.м. та 7,3 метра житлової площі. Будинок є неподільним, адже має один вхід, одну кухню та один санвузол. Спільне володіння і користування спірним будинком є неможливим, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач влаштовує скандали, що негативно відображається на малолітньому синові позивача. Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львіської областів від 11.08.2017 шлюб між матір`ю позивача ОСОБА_3 та відповідачем розірвано. З того часу, відповідач проживає за іншою адресою, а мати позивача проживає у даному будинку. Відповідач ніколи не приймав участі ні у ремонті будинку, ні в придбанні будь-якого обладнання чи речей. Згідно висновку про вартість майна від 04.03.2019 вартість спірного будинку становить 423179,00 грн., тобто 1/5 частка становить 84635 грн., яку позивач згідна сплатити відповідачу.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, яким заперечує позовні вимоги в повному обсязі з міркувань, що твердження позивача є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи. В силу різних обставин у відповідача склалися неприязні стосунки з членами сім`ї, причиною яких стала відмова в наданні згоди на реєстрацію місця проживання у спірному будинку зятя, чоловіка позивача. Примушуючи до вчинення такої дії, до відповідача застосовувалось насильство, виставляли за двері будинку, змінили замки на вхідних дверях та не впускають до житла. За захистом відповідач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні будинковолодінням. Відповідач посилається на те, що висновок про вартість майна складений ФОП ОСОБА_6 викликає сумніви щодо справедливості та достовірності даних відносно ринкової вартості майна. До цього висновку не надано Звіт про оцінку майна, на підставі якого зроблено даний висновок, не зареєстрований у єдиній базі даних звітів про оцінку, йому не присвоєно унікального номера, тому є недійсним. Запропонована позивачем компенсація не є справедливою та не відповідає ринковій вартості спірного майна. Компенсація співвласників можлива лише за згоди, однак відповідач не надає даної згоди на отримання такої компенсації. Для відповідача 1/5 частка будинковолодіння не може бути визначена як незначна та зазначене житло є єдиною його власністю, припинення якої завдасть істотної шкоди.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх повністю задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлений.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила та просила суд відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що брали участь в справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 , зареєстрованого 27.04.2001 Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних долях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 .

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.12.2017, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., спадкоємцем майна ОСОБА_4 є її онука ОСОБА_1 , яке складається з 2/5 часток житлового будинку разом із відповідною часткою належних до нього господарських споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно договору дарування від 22.12.2017 року посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 1/5 частки житлового будинку разом із відповідною часткою належних до нього господарських споруд, який знаходиться на АДРЕСА_1 .

На замовлення позивача ОСОБА_1 виготовлено висновок про вартість майна, який виконано ФОП ОСОБА_6 , з якого вбачається, що станом на 04.03.2019 загальна вартість житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами становить 423179,00 грн.

Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.08.2017 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.07.2019 суд ухвалив зобов?язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні будинковолодінням, розташованим в АДРЕСА_1 та зобов?язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 надати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей будинку та господарських будівель будинковолодіння розташованого в АДРЕСА_1 , а також вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної в Постанові від 15 березня 2018 року при розгляді справи №345/2723/17 (провадження №61-5032св18), право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником 1/5 частини спірного житлового будинку, в якому він зареєстрований. Іншого жилого приміщення на праві власності або користування не має.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним (таким, яке можна поділити без втрати цільового призначення майна). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Як передбачено нормами ст. 364 ЦК України, що якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливе; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо виділу майна, що є об`єктом права спільної часткової власності, позивач повинен довести технічну можливість виділити частку з відповідного майна, таким обгрунтуванням є висновок судової будівельно-технічної експертизи.

В Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої Наказом Міністерством з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55 передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (п. 1.2).

Натомість, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо можливих варіантів розподілу спірного жилого будинку з господарськими спорудами, що виключає можливість з`ясувати, чи є технічна можливість виділення частки у спільному майні відповідачу, як окремого об`єкта нерухомого майна.

Суд вважає, що у разі задоволення позову ОСОБА_1 буде порушено принцип рівності прав співвласників та справедливості, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Тому, з врахуванням встановлених обставин справи припинення права власності ОСОБА_2 на 1/5 частину спірного житлового будинку може завдати істотної шкоди його інтересам, оскільки іншого житла на праві власності він не має і буде позбавлений житла, а за запропоновану компенсацію такого житла не набуде.

З урахування вище викладеного, припинення права власності ОСОБА_2 на 1/5 частину спірного будинку завдасть йому істотної шкоди, буде порушено його право на житло, а тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 846,35 грн. не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2019 року.

Головуючий суддя С. С. Сас