Ухвала

10 жовтня 2019 року

місто Київ

справа № 624/606/16-ц

провадження № 61-1467св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2017 року у складі судді Куст Н. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року у складі суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса (далі - ПСП ім. Щорса, підприємство) про визнання недійсним договору оренди землі від 01 лютого 2007 року №125 та витребування земельної ділянки.

Позивач обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що зазначений договір оренди вона не підписувала та відповідно не мала наміру його укладати.

Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2017 року позов задоволено. Судом визнано недійсним договір оренди та зобов`язано підприємство повернути ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що факт отримання позивачем плати за користування землею не може свідчити про погодження з умовами укладеного раніше договору, не спростовує висновку суду про недійсність договору і не створює для нього правових наслідків. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи позивач не підписувала оскаржуваний договір, а тому на переконання суду позивач дізналася про порушення її права саме на момент отримання та ознайомлення із договором оренди землі. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22 квітня 2015 року у справі №6-48цс15.

Апеляційний суд Харківської області, переглядаючи зазначене рішення, погодився із висновками суду першої інстанції та зазначив, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність волі орендодавця на укладення договору оренди земельної ділянки, а тому наявні правові підстави для визнання його недійсним та повернення земельної ділянки власнику. Також апеляційний суд зазначив, що висновки суду першої інстанції про початок перебігу строку позовної давності з моменту ознайомлення позивачем із договором оренди землі відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22 квітня 2015 року у справі №6-48цс15, оскільки висновком судово-почеркознавчої експертизи від 30 червня 2017 року № 9316/11455 встановлено, що підписи у договорі оренди землі, акті приймання-передачі виконані рукописним способом не ОСОБА_1 , а іншою особою.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не з`ясовано об`єктивну сторону фактичного волевиявлення позивача щодо укладення оспорюваного договору. Судами не враховано, що свідок ОСОБА_3 показав, що оспорений договір підписано чоловіком позивача.

Позивач протягом тривалого часу не тільки не оскаржувала факт оренди, але й особисто систематично підтверджувала своє попереднє фактичне волевиявлення щодо укладення договору шляхом отримання орендної плати, про що ставила підпис у відповідних відомостях.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду вказану справу.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Кегичівського районного суду Харківської області зазначену цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року зупинено касаційне провадження у цивільній справі № 624/606/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПСП ім. Щорса про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки за касаційною скаргою ПСП ім. Щорса на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 575/476/16-ц ц за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кириківське», третя особа: відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Великописарівському районі Сумської області, про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року поновлено касаційне провадження у цивільній справі № 624/606/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПСП ім. Щорса про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки.

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Установлено, що предметом спору є визнання недійсним договору оренди землі від 01 лютого 2007 року № 125 та витребування земельної ділянки.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції застосували до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, відповідно до якого початком перебігу позовної давності необхідно вважати дату, коли позивач довідався про порушення свого права, а саме коли дізнався про існування спірного договору оренди землі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2019 року цивільну справу

№ 145/2047/16-ц за позовом ОСОБА_5 до

Селянсько-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянко недійсними направлено на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Направляючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції вважав за необхідне відступити від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у сфері визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, на тій підстав, що він не підписаний наймодавцем (орендодавцем).

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Враховуючи, що справа № 145/2047/16-ц за позовом ОСОБА_5 до Селянсько-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянко недійсними передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а у справі, що переглядається, досліджуються подібні правовідносини, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнає за обґрунтоване зупинити касаційне провадження у цій справі до вирішення іншої судової справи у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись статтями пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у цивільній справі № 624/606/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та повернення земельної ділянки за касаційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц за позовом ОСОБА_5 до Селянсько-фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянко недійсними.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А С. Олійник

В. В. Яремко