10.10.19
Справа №652/450/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 жовтня 2019 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді - Дригваль В.М.,
за участю секретаря - Гапич В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, -
До Високопільського районного суду Херсонської області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, зазначивши, що05.09.2018 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 13 700,00 грн., які останній зобов`язаний був повернути у строк до 01.03.2019 року. На підтвердження укладення договору ОСОБА_2 написав розписку про отримання зазначених грошей. Умови договору ОСОБА_2 не виконав, грошові кошти не повернув. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 14 043,33 грн., а саме: 13 700,00 грн. - сума боргу за договором позики; 260,00 грн. - сума індексації за час прострочення; 83,33 грн. - 3% річних від простроченої суми. Також просить суд, стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн.
Представник позивача, адвокат Галач Т.А., що діє на підставі ордеру серії АЕ №1002971 від 14.08.2019 року (а.с.27), наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та просить суд провести розгляд справи у відсутності позивача та представника, а також не заперечує у постановленні заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.26).
Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, двічі, 05.09.2019 року та 10.10.2019 року, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, судовими повістками, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, про що свідчить публікація на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме Високопільського районного суду Херсонської області, та яке розміщене за десять днів до відповідного судового засідання (а.с.25 на звороті та 32 на звороті), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надано, як не надано і відзиву на позовні вимоги, а тому суд розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає причину неявки в судове засідання відповідача, не поважною та за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст.211 ЦПК України, ч.3. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, ч.2… У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено:
- Із копії паспорту громадянина України (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
- Із копії розписки (а.с.4), оригінал якої досліджено судом, вбачається, що 05.09.2018 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 13 700,00 грн., які зобов`язався віддати до 01 березня 2019 року.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором.
Частиною другою ст.1047 ЦК України, передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
У відповідності до частини першої та третьої ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки.
Відповідно до частини першої та другої ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. (Правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові №6-50цс 16 від 24.02.2016 року).
Отже, дослідивши в судовому засіданні оригінал боргової розписки про отримання в борг грошових коштів, які видавалися відповідачу (боржнику) позивачам (позикодавцем), копія якої долучена до справи, суд приходить до висновку, що між сторонами укладено письмовий договір позики, який в силу його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику, тому невиконання відповідачем грошових зобов`язань у встановлені строки, свідчить про порушення ним права позивача, яке підлягає судовому захисту.
Приписами частини першої ст.1050 ЦК України, передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманих ним грошових коштів належних до сплати кредиторові.
Враховуючи, що відповідач своєчасно не повернув позикодавцю грошові кошти, тому позовні вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції підлягають задоволенню, при цьому суд погоджуючись із розрахунком, який наведений позивачем та вважає, що із ОСОБА_2 , за договором позики від 05.09.2018 року, підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 - 3% річних в розмірі 83,33 грн. та інфляційні втрати в розмірі 260,00 грн. Даний розрахунок, позивачем наведений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».
Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із 768,40 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1).
На підставі викладеного, ст.ст. 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами та доповненнями), керуючись ст.ст.4, 12, ст.ст.13, 81, 95, 141, 258-260, 263, 265, 281-284, 289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.М. Дригваль