Справа № 473/1343/18
РІШЕННЯ

іменем України

"26" вересня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.

За участю представника позивача Вуїв О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Южноукраїнській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини

встановив

в квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив виключити його з актового запису №243 від 27.09.2002 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження відділу реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, як батька дитини ОСОБА_3 . Також просив виключити його з актового запису №290 від 22.09.2004 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження відділу реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, як батька дитини ОСОБА_4 .

Позивач, вказуючи на те, що він не є біологічним батьком дітей, на підставі ст.136 СК України просив виключити запис про нього, як батька, з актового запису про народження дітей.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 26 квітня 2018 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

18 травня 2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 22 травня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про витребування з Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області копію актового запису №243 від 27.09.2002 року про народження ОСОБА_3 та копію актового запису №290 від 22.09.2004 року про народження ОСОБА_4 .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 13 серпня 2018 року по справі була призначена судово-генетична експертиза, проведення якої було доручено Миколаївському науково - дослідному експертно криміналістичному центру МВС України.

09.11.2018 року на адресу суду надійшло Повідомлення про неможливість проведення експертизи за № 659 у зв`язку з не надходженням біологічних зразків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 21 листопада 2018 року провадження по справі було поновлено та справа була призначена до підготовчого судового засідання на 13 грудня 2018 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 23 січня 2019 року по справі була призначена судово-генетична експертиза, проведення якої було доручено Миколаївському науково - дослідному експертно криміналістичному центру МВС України.

07.02.2019 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість відновлення експертного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 13 лютого 2019 року провадження по справі було поновлено та справа була призначена до підготовчого судового засідання на 27 лютого 2019 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 27 лютого 2019 року по справі була призначена судово-генетична експертиза, проведення якої було доручено Миколаївському науково - дослідному експертно криміналістичному центру МВС України.

15.04.2019 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи №195 у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не з`явилася на відбір зразків біологічного матеріалу.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 03 травня 2019 року було поновлено провадження та справа була призначена до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 17 травня 2019 року по справі була призначена судово-генетична експертиза, проведення якої було доручено Миколаївському науково - дослідному експертно криміналістичному центру МВС України.

14 серпня 2019 року на адресу суду від експертної установи надійшов висновок експерта від 30.07.2019 року №521.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 15 серпня 2019 року було поновлено провадження та справа була призначена до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 27.08.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначена до судового розгляду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 26.09.2019 року, за заявою представника позивача ОСОБА_6 , позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Южноукраїнській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини, в частині виключення ОСОБА_1 з актового запису №290 від 22.09.2004 року в Книзі записів актів цивільного стану про народження відділу реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївській області, як батька дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без розгляду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з`явилася, подала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі, заперечує проти заявлених позовних вимог, з причин викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа без самостійних вимог Южноукраїнській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечують проти заявлених позовних вимог.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.08.1988 року по 13.02.1996 рік, вдруге зареєстровано шлюб між ними 22.09.2004 році та 28.07.2007 року шлюб було розірвано.

Відповідно до актового запису про народження ОСОБА_3 №243 від 27.09.2002, підставою запису відомостей про батька було встановлення батьківства підставі актового запису про встановлення батьківства №21 від 27.09.2002 року в відомостях про батька зазначено ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення Миколаївського науково - дослідного експертно криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи від 15.04.2019 року №195 судово-генетичну експертизу не проведено з підстав не прибуття для відбору експериментальних зразків ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання який нормативно-правовий акт підлягає застосуванню до спірних правовідносин (норми СК України, чи норми КпШС), суд виходить з наступного.

Згідно вимог статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультра активна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 7).

Пунктами 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розділ VII «Прикінцеві положення» СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 року, за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім`ю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону.

Таким чином, оскільки оспорюваний позивачем актового запису про народження №243 вчинений відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області 27.09.2002 року, тобто на момент чинності Кодексу про шлюб та сім`ю України, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню вказаний нормативно-правовий акт, а не норми СК України.

Так відповідно до ст. 56 КпШС особа, записана як батько або мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років.

Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір`ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, на час народження дитини ОСОБА_1 було достовірно відомо, що ОСОБА_3 є його дитиною, а тому в актовому записі про народження дитини позивач записаний як батько.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом положень статті 15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням указаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд, на підставі наданих сторонами доказів, повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Не проведення судово-генетичної експертизи через неявку відповідача з дитиною до експертної установи не є підставою для задоволення позову, оскільки проведення судово-генетичної експертизи за Кодексом про шлюб та сім`ю України при вирішенні даної категорії спорів не вимагалось. Інших будь яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_3 в судовому засіданні надано не було.

Доданий до матеріалів справи результат аналізу ДНК №16734, де вірогідність батьківства « ОСОБА_7 » відносно « ОСОБА_8 » визначено як 0%, не є належним доказом, як зазначає сама експертна установа, оскільки ДНК зразки не були отримані у відповідності з встановленою юридичною процедурою, тому результати проведених аналізів можуть не мати сили під час судового розгляду. Тому суд даний висновок не бере до уваги. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивач у визначений законом строк не оспорив проведений запис в книзі записів народжень, про нього як про батька ОСОБА_3 , а доданий результат аналізу ДНК №16734 не можна вважати належним доказом, у задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 273, 280, 281, 289 ЦПК України, суд

ухвалив

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Южноукраїнській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст виготовлено 15 жовтня2019 року.

Суддя М.М. Ротар