Справа № 185/2918/19
Провадження № 2/185/2464/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 19.07.2018 року у розмірі 713762,17 грн та понесені судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 19 липня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого позивач, як позичкодавець передав, відповідач, як позичальник, прийняв у власність суму грошових коштів у розмірі 628850 грн та зобов`язався їх повернути у строк до 25 липня 2020 року. На підтвердження одержання від позивача позики, відповідач також власноручно написав та передав розписку від 19.07.2018 року. У встановлений строк відповідач вищезазначені грошові кошти позивачу не повернув та не виконав прийняті на себе зобов`язання, у зв`язку із чим заборгованість за договором позики на 28.03.2019 року складає 713762,17 грн, з яких 647443,80 грн - заборгованість по позиці, 60868,98 грн - заборгованість по процентам за час користування позикою, 5449,39 грн - заборгованість по пені.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Згідно відзиву на позовну заяву від 18.06.2019 року, відповідач зазначив, що ним грошові кошти, які зазначені у договорі позики, ніколи не отримувалися. Також, відсутні підстави для стягнення процентів та дострокового стягнення суми боргу до моменту настання строку повернення позики, що відбудеться лише 25 липня 2020 року.

Згідно відповіді на відзив, позивач зазначив, що відповідач намагається ввести суд в оману, про суму боргу, про яку зазначено в договорі позики від 19 липня 2018 року, він ніколи не отримував. Також, відповідач намагається заплутати суд, стверджуючи, що сторони умовами договору начебто визначили крайню дату сплати всіх нарахованих процентів - 25 липня 2020 року, оскільки договором передбачено, що позичальник зобов`язаний сплатити відсотки щомісячно, не пізніше 28 числа кожного місяця.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності та кожен окремо, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики від 19.07.2018 року, за умовами якого відповідач отримав від позивача у власність 628850 грн, що, згідно умов договору, єквівалентом 23907 доларів США.

Згідно п.п.1.2, 1.2.1, 2, 2.1 Договору позики, позичкодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики в розмірі 16 % річних або 1,333 % щомісячно. Відсотки сплачуються щомісячно, не пізніше 28 числа до дня повернення позики. Позика, а також відсотки позичальник зобов`язується передати позичкодавцю готівкою або перерахуванням на банківський рахунок, карту банку в строк до 25 липня 2020 року. Позичкодавець має право на дострокове погашення кредиту.

Також п. 7.1. договору передбачає, що у випадку прострочки виплати процентів більше ніж на 90 календарних днів позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики або залишку та сплати відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладання зазначеного договору відповідач ОСОБА_2 склав розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у сумі 628850 грн (а.с.4).

Таким чином, форма договору позики не порушена.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування доводів позивача про те, що відповідач отримав кошти за вищезазначеним договором та не укладав останній.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Доводи відповідача про те, що умовами договору передбачено повернення позики лише 25.07.2020, не знайшли свого підтвердження при аналізі умов договору. Системний аналіз умов договору, а саме п.п. п.п.1.2, 1.2.1, 2, 2.1, 7.1. дає можливість твердити про наявність у позивача права дострокової вимоги повернення позики та процентів.

Враховуючи, що сторони у договорі визначили крайню дату повернення позики - 25 липня 2020 року, суд вважає, що нараховані відсотки, суму неповернутої позики та пеню слід розраховувати виходячи з умов предмету позову, тобто станом на 28.03.2019, але з урахуванням зміни курсу валюти, тобто з урахуванням зміни курсу еквіваленту, станом на дату розгляду справи.

Сторонами суду не надано належних та допустимих доказів часткової сплати відповідачем коштів за договором позики, проте, суд вважає за необхідне розглядати справу лише в межах позовних вимог, тобто з урахуванням того, що позивач твердить про часткову сплату відповідачем частини відсотків.

Суд погоджуєтья з порядком розрахунку заборгованості за договором, наданим позивачем, але вважає, що його слід розраховувати виходячи з курсу долара США станом на дату розгляду справи.

Згідно відомостей Національного банку України курс долару США на 30.09.2019 24,082809 грн за 1 доллар США.

Таким чином, сума заборгованості за договором позики складає 634722,17 грн, з яких: 575747,71 грн - заборгованість по позиці, 54128,52 грн - заборгованість по процентам за час користування позикою, 4845,94 грн - пеня (23907 доларів США х 24,082809 грн = 575747,71 грн - заборгованість по позиці, 2247,60 доларів США х 24,082809 грн = 54128,52 грн - заборгованість по процентам, 201,22 доларів США х 24,082809 грн = 4845,94 грн).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині суми - 634722,17 грн.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 634722,17 грн (шістсот тридцять чотири тисячі сімсот двадцять дві гривні 17 копійок), з яких: 575747,71 грн - заборгованість по позиці, 54128,52 грн - заборгованість по процентам за час користування позикою, 4845,94 грн - пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 8125,75грн (вісім тисяч сто двадцять п`ять грн 75 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя М. М. Перекопський