Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2521/18
Провадження № 2/723/126/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

при секретарі Крупчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець питання щодо ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації та визнання права власності в цілому на майно

встановив:

Рішенням Сторожинецького районного суду, Чернівецької області від 26 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації та визнання права власності в цілому на майно відмовлено і при цьому питання про відшкодування судових витрат судом не вирішувалось в зв`язку із відсутністю відповідних ініціатив з боку сторін спору.

Після ухвалення рішення, на адресу суду 31.07.2019 року надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про долучення до матеріалів цивільної справи звіту (акту) про судові витрати пов`язані із оплатою послуг адвоката.

Для вирішення вказаного клопотання та питання про ухвалення додаткового рішення, цивільна справа була повернута до суду ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 10.09.2019 року і надійшла до суду 19 вересня 2019 року.

Про день, час і місце розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення, сторони і їх представники були повідомлені належним чином і завчасно. В судове засідання сторони не з`явились, що у відповідності до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. При цьому представник позивача просила відмовити в задоволенні клопотання внаслідок його несвоєчасності і судове засідання провести без участі позивача та його представника. Відповідач, в особі представника ОСОБА_4 П. письмово просили додаткове рішення ухвалити без їх участі та задовольнити клопотання.

Розглядаючи питання щодо відшкодування судових витрат та ухвалення, в зв`язку з цим, додаткового судового рішення, суд враховуючи клопотання сторін щодо їх участі у справі, виходить з наступного.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Правилами ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, в разі відмови в позові. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) і такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.12.2018 року відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 подали до суду відзив на позовну заяву в якому визначили попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, де посилаючись на договір про надання юридичної (правничої) допомоги № 185/18 від 27 листопада 2018 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери» та ОСОБА_2 зазначили про такі витрати в сумі 16455,66 грн. зважаючи на визначені в цьому договорі 40 відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати.

Розглядуваним клопотанням відповідач ОСОБА_2 направила до суду звіт (акт) про надані послуги та квитанцію до прибуткового касового ордеру із яких вбачається, що вартість правничої допомоги складає 17870,40 гривень, які оплачені в сумі 12148,00 гривень.

При цьому відповідач зазначила в клопотанні, що вказані докази вона не мала можливості подати вказані докази до закінчення розгляду справи так як їй не було відомо про те, що розгляд справи завершиться 26.07.2019 року.

Згідно вимог ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Із клопотання представника відповідача, адвоката Поляка П.П. від 26.07.2019 року (а.с.221) вбачається, що він діючи як від свого імені так і від імені відповідача просив розгляд справи проводити без їх участі, не визнаючи позовні вимоги. При цьому жодних заяв визначених в ст.246 ЦПК України, до суду не подавалось, що свідчить про безпідставність тверджень відповідача про неможливість подачі доказів що підтверджували би розмір понесених нею судових витрат.

Крім цього безпідставними є твердження відповідача в цій частині, оскільки звіт про надані послуги у зв`язку з розглядом справи датований 26.07.2019 року тобто в день ухвалення судового рішення.

Разом з тим бажаючи повернути судові витрати по справі відповідач так і не надала суду всі необхідні для цього докази, а саме не надано договір про надання юридичної (правничої) допомоги № 185/18 від 27 листопада 2018 року, на положення якого відповідач посилається в звіті про надані послуги, а тому з огляду на це та на те, що відповідачем порушено порядок подачі заяви та доказів щодо судових витрат, підстав для ухвалення додаткового судового рішення з питання щодо судових витрат, як про це зазначається в ст.246 ЦПК України, немає.

Суд немає підстав застосовувати і положення ст.270 ЦПК України, щодо можливості ухвалення додаткового рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, оскільки такого недоліку судом не допускалось.

Із мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд не вирішував питання про відшкодування судових витрат оскільки ні позивачем ні відповідачем таке питання перед судом не ставилось.

Виходячи з цього слідує, що ухвалення додаткового судового рішення є неможливим і в його прийнятті слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 246, 270 ЦПК України суд -

постановив :

Відмовити в прийнятті додаткового рішення суду, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації та визнання права власності в цілому на майно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

СУДДЯ: