УХВАЛА

17 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 523/6520/15-ц

провадження № 61-17561св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договорів кредиту та договору іпотеки недійсними, стягнення коштів та моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ПАТ «УкрСиббанк» вказував на те, що 09.08.2006 р. між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №1749-08 ПОУ Н, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 80 000 доларів США, а вона зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09.08.2021 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору, та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,80% річних. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п.1.3.4. кредитного договору, відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. 30 грудня 2013 року та 27 березня 2014 року сторони, підтверджуючи свої зобов`язання за договором, уклали додаткову угоду №1 та додаткову угоду №2, якими досягли згоди, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №1749-08 ПОУ Н, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 0 ; що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк, Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки визначеної за користування кредитом; погашення нарахованих процентів за договором, відбуватиметься з 1 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти; викладено графік погашення кредиту в новій редакції.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, тоді як відповідач ОСОБА_1 з лютого 2015 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені договором строки та розмірі, також з червня 2014 року має заборгованість по нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір поруки б/н від 09.08.2006 року. 30.12.2013 року між сторонами за договором поруки було укладено Додаткову угоду №1, якою ОСОБА_2 надав згоду забезпечувати порукою змінене основне зобов`язання за Кредитним договором.

Станом на 14.04.2015 року заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить - 45 391,42 доларів США, з яких 40 884,75 дол.США - кредитна заборгованість, а 4506,67 дол.США - заборгованість по процентам. Сума заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит станом на 14.04.2015 року становить 13 657,13 грн, з яких 1205,66 грн - пеня за прострочення сплати кредиту та 12451,47 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

В свою чергу ОСОБА_1 , заперечуючи проти вимог ПАТ «УкрСиббанк», звернулася з зустрічним позовом та просила визнати укладений між нею та банком договір про надання споживчого кредиту №1749-08 ПОУ Н (реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 0) від 09.08.2006 року недійсним (нікчемним правочином) з моменту його укладення, визнати укладений договір про надання споживчого кредиту № 1749-08/01 ПОУ Н від 09.08.2006 року недійсним (нікчемним правочином) з моменту його укладення, визнати іпотечний договір від 05.09.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д., зареєстрований за реєстровим №6624 недійсним (нікчемним правочином) з моменту його укладення, застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору про надання споживчого кредиту № 1749-08 ПОУ Н (реєстраційний номер договору в системі обліку банку № 0) від 09.08.2006 року шляхом стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» надмірно сплачених коштів в рамках договору про надання споживчого кредиту у розмірі 13 655,72 доларів США, яка підлягає поверненню відповідно до вимог чинного законодавства України, та стягнути суму понесеної моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування зустрічних вимог відповідач вказувала на те, що кредитний договір зі всіма додатками та додатковими угодами за своїм змістом та текстом не відповідає діючому законодавству України, її інтересам, порушує споживчі права та законні інтереси, що полягає у наступному. Предметом кредитного договору можуть бути лише гроші - українська гривня. Договори споживчого кредитування в іноземній валюті за своєю юридичною природою не є кредитними договорами, а є класичним прикладом договорів позики, предметом яких можуть бути як грошові кошти, так і інші речі, визначені родовими ознаками. Отже, невідповідність договору споживчого кредиту вимогам закону в момент його укладення тягне за собою недійсність такого договору відповідно до статті 215 ЦК України. Посилаючись на норми ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», якою визначено, що надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється, на ч. 1 статті 533 ЦК України, в якій визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане виключно у гривнях, ОСОБА_1 вважає, що має право звернутися до суду з позовом про визнання договору споживчого кредиту в іноземній валюті недійсним. Також ОСОБА_1 зазначено, що кредитний договір не містить жодних посилань на орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, що є суттєвим порушенням законодавства України, та як слідство - визнання кредитного договору недійсним. Банк не попередив, що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), явно не задовольнятимуть її інтереси і вимоги, також не попередив і про те, що вартість кредиту може істотно зрости, ніж це очікувалось під час укладення договору. Кредитний договір взагалі не містить відповідальності з боку банку за невиконання або неналежне виконання умов кредитного договору, більше того, даний договір містить виключно пункти відповідальності тільки з боку позичальника.

Крім того, договір має істотний дисбаланс її прав, по відношенню до безмежних прав банку, фактично вона взагалі не має жодних прав. В той же час, банку сплачено 93 655,72 доларів США. Зазначена сума складається з 39 115,25 доларів США, що є сплатою кредиту, та 54 540,47 доларів США, що є сплатою відсотків. Посилаючись на висновок судової економічної експертизи вказувала на те, що відбулося подорожчання кредиту, що є суттєвим порушенням її прав як споживача.

Різниця між отриманою сумою кредиту та виплаченою складає 13 655,72 доларів США, підлягає поверненню шляхом стягнення з банку на її користь як наслідок недійсності кредитного договору. ОСОБА_1 вважає, що дії банку завдали їй значні моральні стражданні, душевні переживання та біль, у зв`язку з чим, вона вимушена просити суд стягнути на її користь моральну шкоду. Розмір моральної шкоди має компенсувати її внутрішні душевні страждання, тяжкість вимушених змін у її жипєвих стосунках (у зв`язку з тим, що вона не мала змоги нормальним чином вести домашнє господарство, сплачувати надмірно запозичені грошові кошти, придбати інше майно, тощо), час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану та складає 100 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 також звернувся з зустрічним позовом до банку та просив визнати припиненою з 01.01.2015 року поруку, яка встановлена договором поруки, укладеним 09.08.2006 року з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №1749-08 ПОУ Н (№ 0) від 09.08.2006 року. Свої вимоги ОСОБА_2 обгрунтовував тим, що порушення умов кредитного договору було допущено позичальником ОСОБА_1 в червні 2014 року. До суду кредитор ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом про стягнення заборгованості лише 15.04.2015 року, тобто після спливу 6 (шести) місяців з моменту неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Умовами договору поруки не передбачено строк припинення поруки, тому посилаючись на частину 4 статті 559 ЦК України, просив позов задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 6 березня 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість до кредитним договором у розмірі 45 391,42 доларів США, заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі 13 657,13 гривень та судові витрати у розмірі 3 654 грн. В іншій частині позову відмовлено. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову. Зустрічним позов ОСОБА_2 задоволено, визнано поруку припиненою з 01.01.2015 року, яка встановлена договором поруки від 09.08.2006 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто апелянту.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 523/6520/15-ц передано до Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб - порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний

Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договорів кредиту та договору іпотеки недійсними, стягнення коштів та моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров