ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8730/18Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/789/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Чукля Д.І.

та сторін представник ТНЕУ Снігурська І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/8730/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року, ухваленого суддею Сливка Л.М., повний текст рішення складений 20 травня 2019 року у справі за позовом Тернопільського національного економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Тернопільський національний економічний університет звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому після збільшення позовних вимог просили стягнути заборгованість по оплаті за користування житловими приміщеннями в гуртожитку з травня 2016 року по 01 жовтня 2018 року у сумі 30998,29 грн.

В обґрунтування позову ТНЕУ посилається на те, що ОСОБА_1 була поселена у 1991 році в гуртожиток АДРЕСА_1 національного економічного університету, що розташований за АДРЕСА_2 : АДРЕСА_3 , який перебуває на балансі університету та має статус студентського, що стверджується витягом про реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 та 5.4 Положення про студентський гуртожиток Тернопільського національного економічного університету, затвердженого рішенням Вченої ради ТНЕУ, протокол №5 від 13.02.2008 року, «вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обов`язкових побутових послуг, що надаються студентам, які проживають у гуртожитку. Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках встановлюється ректором університету і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла. Оплата за житло та надані послуги здійснюється не пізніше ніж за місяць уперед».У зв`язку із тим, що відповідачка з травня 2016 року не здійснювала оплату за користування гуртожитком, станом на травень 2018 року за нею утворилася заборгованість в сумі 20891,82 гривень, про що ОСОБА_1 було попереджено листом від 20 квітня 2018 року за №126-07/709 та запропоновано сплатити зазначену суму в добровільному порядку. Однак, заборгованість відповідачем не була погашена. Станом на 1.10.2018 року борг відповідачки збільшився до 30998,29 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року позов Тернопільського національного економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Тернопільського національного економічного університету заборгованість по оплаті за користування кімнатами у блоці АДРЕСА_4 56 гуртожитку АДРЕСА_1 Тернопільського національного економічного університету, що знаходиться за адресою: вул. Львівська, 7 м. Тернопіль в сумі 30998,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Тернопільського національного економічного університету 1762 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 травня 2019 року по справі №607/8730/18 та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що суд першої інстанції безпідставно погодився із розрахунком заборгованості за користування житловим приміщенням АДРЕСА_5 у АДРЕСА_3 , який наданий позивачем, оскільки такий розрахунок суперечить розрахунку наданим на запит відповідача Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради про отримання інформації про розмір плати за житлово-комунальні послуги. (Довідка про розмір платежів за проживання в студентському гуртожитку ТНЕУ від 04.11.2016 року №126-23/2257).

ОСОБА_1 Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради призначалась субсидія на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2018 року.

Враховуючи, що субсидія є адресною безготівковою допомогою держави малозабезпеченим сім`ям на оплату житлово-комунальних послуг, відповідач, яка відноситься до зазначеної категорії осіб, у вказаний в повідомленнях період, отримувала субсидію на сплату комунальних послуг, що узгоджується з наданими нею квитанціями.

В повідомленнях про надання субсидії вказано призначений розмір субсидії окремо по кожній послузі, тобто це сума коштів, яка перераховується управлінням соціальної політики підприємства надавача житлово-комунальних послуг та обов`язкова плата - сума коштів, яку повинна сплачувати сім`я за житлово-комунальні послуги в межах соціальних норм. Тобто, за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 щомісячно сплачувала обов`язкову плату, зазначену у повідомленнях про надання субсидій, тому в неї відсутня заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Щодо нарахування інших послуг, позивач не надав доказів укладення Договору про надання додаткових послуг.

Отже, вважає, що нею надано суду докази про оплату отриманих послуг в повному обсязі, не порушено зобов`язання щодо своєчасності та необхідності оплати за проживання у гуртожитку та комунальні послуги, а тому вимоги позивача є не доведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Тернопільський національний економічний університет подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначив, що ОСОБА_2 була поселена як працівник у блок №56 у студентському гуртожитку № 2 Тернопільського національного економічного університету.

Згідно із п. 5.2. Положення про студентський гуртожиток ТНЕУ - конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється ректором університету і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги.

Особи, які заселені в студентський гуртожиток та користуються майном і отримують послуги, зобов`язані сплачувати за його користування оплату в розмірах, що затвердженні наказом ректора ТНЕУ, який виданий правомірно на підставі Положення про студентський гуртожиток ТНЕУ, постанова КМ України від 27.08.2010 року № 796 Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, спільного наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 23.07.2010 року № 736/902/758 Про затвердження порядку надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами та соціального наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 року № 284/423/173 Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форми власності

Вищевказаними нормативними актами не передбачено обов`язку університету погоджувати розмір оплати за проживання у студентському гуртожитку з виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Також зазначають, що між ОСОБА_1 та університетом не було укладено угоду на проживання у зв`язку із її відмовою від підписання, через що і склалася ситуація із відсутністю договірних відносин.

Відсутність письмової форми договору між університетом та відповідачем не звільняє останню від обов`язку належним чином виконувати свої зобов`язання, так як послуги по утриманню студентського гуртожитку університетом надаються у повному обсязі. А тому відповідач, відповідно до ст. 527 ЦК України, зобов`язана виконувати обов`язки по оплаті послуг, що надаються університетом.

Суд першої інстанції вірно встановив, що розмір субсидій, які нараховувалися ОСОБА_1 за період з грудня 2016 року по травень 2018 року враховувалися бухгалтерією ТНЕУ при визначенні суми боргу. Також суд взяв до уваги те, що кошти, які частково сплачувались відповідачем в рахунок оплати за користування житлом у гуртожитку враховані у розрахунку заборгованості по оплаті за користування кімнатами у гуртожитку ТНЕУ.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась і не повідомила причин неявки, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення. Клопотань чи заяв від неї та її представника адвоката Саламандри Г.М. не поступило, а тому у відповідності до вимог ст. 372 ч.2 ЦПК України апеляційний суд не позбавлений можливості слухати справу у їх відсутність.

Представник ОСОБА_3 Снігурська І.Г. апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, пояснивши, що розрахунок по оплаті за комунальні послуги у гуртожитку проводились з розрахунку на кожного члена сім`ї відповідачки п`яти членів. Сім`я відповідачки проживала в окремому блоці, займаючи дві кімнати. Також про проведенні нарахування заборгованості враховано всі оплати вчиненні ОСОБА_1 та надані субсидії.

Розглянувши справу у межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у позивача з 1983 року по 2014 роки. Вона разом із членами сім`ї зареєстровані і проживали в ізольованому блоці, площею 33,7 кв.м., що розташований в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , на спірне приміщення їй було видано ордер №4 від 1 вересня 1995 року, як співробітнику Тернопільської академії народного господарства.

Згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №642 від 11.07.1995 року «Про надання студентському гуртожитку №2 Тернопільської академії народного господарства за адресою вул. Львівська, 7 статусу гуртожитку для проживання сімей», вирішено надати студентському гуртожитку №2 АДРЕСА_3 академії народного господарства АДРЕСА_6 АДРЕСА_3 статус гуртожитку для проживання сімей з дітьми та викладачів.

У вказаному студентському гуртожитку були зареєстровані та проживали разом з ОСОБА_1 її дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітні онуки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та користувались двома кімнатами загальною площею 33,7кв.м.

12.02.2008 року ТНЕУ було прийнято Положення про студентський гуртожиток Тернопільського Національного економічного університету, яке затверджено рішенням Вченої ради ТНЕУ, протокол №5 від 13.02.2008 року.

Згідно п.п. 5.1, 5.2. та п.5.4 Положення про студентський гуртожиток Тернопільського національного економічного університету, затвердженого рішенням Вченої ради ТНЕУ протокол №5 від 13 лютого 2008 року, «вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обов`язкових побутових послуг, що надаються студентам, які проживають у гуртожитку. Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла. Оплата за житло та надані послуги здійснюється не менше ніж за місяць уперед».

Згідно із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №52344833 сформованої 30 січня 2016 гуртожиток АДРЕСА_7 , є у державній власності, зареєстрований за державою в особі Міністерства освіти і науки України, та перебуває на правах оперативного управління за Тернопільським національним економічним університетом.

Відповідно до ст. ст. 128, 129 Житлового Кодексу Української РСР, жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Відповідно до п. 14 Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208 (чинного на час вселення ОСОБА_1 ) вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера.

За положеннями п.18 Примірного положення громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до п. 38 цього положення.

Відповідно до п. 38 Примірного положення витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується.

Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 1996 року № 1548 Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів), Міністерство освіти і науки України, Міністерство охорони здоров`я України, інші міністерства і центральні органи виконавчої влади, до сфери яких належать навчально-виховні заклади, за погодженням з Міністерством фінансів України установлюють граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках. Відповідальність за надання цих послуг, їх якість, а також обґрунтованість розмірів плати за них покладається на керівників цих закладів.

За визначенням, наданим ст. 3 Закону України Про житлово-комунальні послуги, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Примірний перелік житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується відповідно до умов договору в порядку визначеному Кабінетом Міністрів.

Постановою КМУ № 796 від 27.08.2010 року затверджено Перелік платних послуг, які можуть надаватись навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, зокрема у сфері житлово-комунальних послуг: надання спеціально облаштованих будинків і приміщень, що перебувають на балансі навчальних закладів, для тимчасового проживання; надання під час канікул вільних спеціально облаштованих приміщень гуртожитків для тимчасового проживання; надання спеціально облаштованих приміщень гуртожитків навчальних закладів для проживання: осіб, які навчаються або працюють у відповідному навчальному закладі; абітурієнтів відповідного навчального закладу під час вступних іспитів; осіб, які направлені у відрядження до таких навчальних закладів; надання громадянам, які користуються послугами, зазначеними у підпунктах 1-3 цього пункту, комунальних послуг, послуг з експлуатації та господарського обслуговування будинків і приміщень; заміна сантехнічних виробів, газового, електротехнічного та іншого обладнання: у разі пошкодження або знищення з вини користувачів; на вимогу громадян, які користуються послугами, зазначеними у підпунктах 1-3 цього пункту, у встановленні: поліпшеного обладнання; нового обладнання до закінчення строку експлуатації встановленого обладнання, визначеного технічними нормативами; надання комунальних послуг користувачам приміщень та будівель, що не перебувають на балансі навчальних закладів; надання на вимогу осіб, які проживають у спеціально облаштованих будинках і приміщеннях, що перебувають на балансі навчальних закладів, додаткових послуг, крім тих, що визначені підпунктом 5 цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 869 Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги від 01.06.2011 року затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Вказаним Порядком визначено, що тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір про надання послуг). Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг.

Плату за проживання в гуртожитках, ТНЕУ визначено в порядку спеціальних норм права Постанови КМУ від 27.08.2010 року №796 Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форм власності та наказу Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України, Міністерства фінансів та Міністерства охорони здоров`я України 28.03.2011 N 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності», змістом яких законодавчо не передбачено обов`язку ТНЕУ здійснювати погодження плати за проживання у студентському гуртожитку з виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Калькуляцією витрат за проживання у гуртожитку працівників у розрахунку за одне ліжко-місце, затвердженою ректором ТНЕУ 25.02.2016 року, передбачено, що у вартість одного ліжко-місця в гуртожитку в місяць та за рік враховано: витрати на заробітну плату, нарахування на заробітну плату, використання товарів і послуг(крім комунальних), оплату теплопостачання, водопостачання і водовідведення, оплату електроенергії, оплату природного газу, капітальні видатки.

Указаною калькуляцією встановлені витрати з розрахунку п`яти ліжко-місць з 1 травня 2015 року становить 1215 грн.(одне ліжко-місце-243 грн), з вересня 2016 року- 1350 грн (одне -270грн), з березня 2017 року-1815 грн.(363 грн за одне), з березня 2018 року- 2080 грн (416 грн за одного).

20 квітня 2018 року ТНЕУ направлено ОСОБА_1 повідомлення за №126-07/709 про наявність у неї заборгованості по оплаті за проживання у студентському гуртожитку №2 за період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2018 року у сумі 18951,72 гривень з повідомленням про сплату заборгованості протягом 14 календарних днів з моменту отримання повідомлення.

Із копій повідомлень Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про надання субсидій убачається, що ОСОБА_1 призначалась субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період, з вересня 2016 року по квітень 2017 року в сумі 284,59 гривень, щомісячно; з жовтня 2016 року по квітень 2017 року - субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період в сумі 543,97 гривень, щомісячно; з листопада 2016 року по квітень 2017 року субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період в сумі 650,08 гривень, щомісячно.

Згідно бухгалтерської довідки виданої Тернопільським національним економічним університетом 20 травня 2018 року станом на 01 травня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за користування кімнатами в блоці № НОМЕР_1 у гуртожитку № 2 складає 20891,82 гривень.

Також, як убачається із бухгалтерської довідки, виданої 12 жовтня 2018 року ТНЕУ за №126-11/1878, та розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість за користування кімнатами в блоці № НОМЕР_1 гуртожитку №2 становить 30998,29 гривень (за період із 01 травня 2016 року по 30 вересня 2018 року).

Дана заборгованість ОСОБА_1 не спростована.

Посилання ОСОБА_1 на те, що сплачуючи кошти за користування кімнатами у гуртожитку, зокрема: за період з травня по серпень 2016 року в сумі по 300 гривень щомісячно із належних до сплати 1215 гривень, щомісячно; за вересень-жовтень 2016 року - у сумі по 300 гривень, щомісячно замість належних до сплати 1350 гривень, щомісячно; за листопад 2016 року - 200 гривень, із належних до сплати 1350 гривень; за січень 2017 року - 43 гривні замість 1350 гривень; за лютий 2017 року - 168,50 гривень із необхідних 1350 гривень; за березень 168,50 гривень, із нарахованої до сплати суми 1815 гривень; за травень 2017 року - 568,50 гривень, за червень-липень 2017 року по 400 гривень; за вересень 2017 року - 180 гривень; за жовтень 2017 року - 200 гривень; за грудень 2017 року - 430 гривень, за січень 2018 року 629,04 гривень, за лютий 2018 року - 314,52 гривень, сума нарахованих до сплати коштів за вказаний період з березня 2017 року по лютий 2018 року складає 1815 гривень, щомісячно; за березень 2018 року відповідачем сплачено 314,52 гривень та за квітень 2018 року - 400 гривень, сума нарахованих коштів, які підлягали до сплати за березень-квітень 2018 року становила 2018 гривень, щомісячно; за червень 2018 року сплачено 800 гривень, за липень 2018 року - 400 гривень, за серпень 2018 року - 400 гривень, нараховувалось за травень-вересень 2018 року по 2080 гривень щомісячно (а.с.25) свідчить про повну сплату коштів за наданні послуги з урахуванням нарахованих субсидій, колегія суддів не бере до уваги, оскільки з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2018 року їй було нараховано 49300 грн при сплаті 7816,58 грн, а з грудня 2016 року по травень 2018 року субсидії, які враховані при нарахуванні заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що зважаючи на відносини, що склалися між ОСОБА_1 та ТНЕУ щодо користування приміщенням в гуртожитку № 2 після припинення трудових обов`язків та понесенням витрат на його утримання, статус відповідачки фактично відповідає статусу наймача жилого приміщення в будинках громадського та житлового фонду. Відсутність письмової форми договору між сторонами справи не звільняє апелянта від належного виконання своїх зобов`язань, так як послуги їй надавались, претензій із її сторони щодо неналежного надання послуг не було.

В зв`язку з цим та відповідно до ст. 527 ЦК України, суд першої інстанції вірно прийшов до переконання щодо того, що ОСОБА_2 , що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, а також зобов`язана виконувати свій обов`язок по оплаті за фактично отримані послуги.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 26.06.2019 року у справі за № 607/2759/16-ц.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Оскільки за клопотанням ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення, колегія суддів вважає, що слід достягнути з ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три ) гривень за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 28 серпня 2018 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 травня 2019 року.

Стягнути ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три ) гривень за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак