Справа № 304/452/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.

суддів Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2019 року, ухваленого суддею Ганько І.І., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», змінено на іменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 24 березня 2008 року відповідач ОСОБА_1 за кредитним договором №МКL6GA00000026 отримав 40 000,00 доларів США на строк до 23 березня 2028 року. Оскільки такий своєчасно не виплачував грошові кошти для погашення кредиту, відсотків, комісії та інших витрат відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № МКL6GA00000026, у позивача виникло право вимагати дострокового повернення суми заборгованості, яка станом на 04 березня 2015 року склала 122 261,99 доларів США, що за курсом 23,77 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 04 березня 2015 року складає 2 906 167,17 грн., з яких 85 841,58 доларів США заборгованість за кредитом; 19 221,54 долари США заборгованість по процентах за користування кредитом; 553,49 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 10 813,36 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи 10,52 долари США штраф (фіксована частина), 5 821,50 доларів США штраф (процентна складова), тому просив стягнути вказану суму боргу у судовому порядку.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2019 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року в розмірі 105 616 (сто п`ять тисяч шістсот шістнадцять) доларів США 61 цент, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 04 березня 2015 року становить 2 510 506 (два мільйони п`ятсот десять тисяч п`ятсот шість) грн. 82 коп., з яких 85 841 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот сорок один) долар США 58 центів (2 040 454,36 грн.) заборгованість за кредитом, 19 221 (дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять один) долар США 54 центи (456 896,01 грн.) заборгованість за відсотками, 553 (п`ятсот п`ятдесят три) долари США 49 центи (13 156,46 грн.) заборгованість з комісії; а також 250 (двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 125 525 (сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн. 33 коп. штраф (процентна складова). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання по судовим витратам.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги наявний в матеріалах справи висновок судово економічної експертизи та безпідставно задоволено заявлений позв.

Позивач не скористався своїм право на подачу відзиву на апеляційну скаргу і його не подав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,5ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково заявлений позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості за договором та часткового задоволення позову.

З даними висновками погоджується і апеляційний суд, оскільки такі відподають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України)

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2. ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Матеріалами справи встановлено, що 24 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МКL6GA00000026, згідно якого банк надав позичальнику шляхом видачі готівки через касу кредитних коштів у розмірі 49 800 доларів США, з яких 40 000 доларів США на споживчі цілі, 9 800 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору, на строк з 24 березня 2008 року по 23 березня 2028 року з періодом сплати з 05 по 10 число кожного місяця щомісячного платежу у сумі 458,49 доларів США згідно графіку погашення кредиту.

Відповідно до п. 8.3 вказаного договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань виступає іпотека будинку АДРЕСА_1 79 АДРЕСА_2 , загальною площею 105,30 кв. м. (а. с. 9-11).

21 травня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, згідно якої п. 8.1 викладено у новій редакції, а саме банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року по 23 березня 2028 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 68 400 доларів США на наступні цілі 55 000 доларів США на споживчі цілі та 13 400 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору, із наданням банку у період з 05 по 10 числа кожного місяця щомісячного платежу у сумі 631,42 доларів США згідно Графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії (а. с. 11-12, 13).

13 березня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року. За умовами такої, зокрема, суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 32 363,14 доларів США пені та викладено п. 8.1 договору в наступній редакції: «Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року до 23 березня 2028 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії кредиту у розмірі 83 153,08 доларів США на наступні цілі: 40 000 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 43 153,08 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,26% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 05 по 10 числа кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати починаючи з 13 березня 2013 року позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 249,33 долари США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії (а. с. 84-85, 86-87).

12 серпня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, якою внесено зміни до останнього та зменшено суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди на пеню у розмірі 32 472,56 доларів США. Крім цього, викладено п. 8.1 Договору в новій редакції: «Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року до 23 березня 2028 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії кредиту у розмірі 83 768,35 доларів США на наступні цілі: 40 000 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 43 768,35 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,26% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 05 по 10 числа кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати починаючи з 12 серпня 2013 року позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 263,77 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії. Погашення кредиту провадиться у строки відповідно до Графіка погашення кредиту (додаток № 1).

Відповідно до п. 2.1.3 кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів у випадку не пред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає банку: - одержати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу; здійснити продаж у касі банку готівкою іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку пред`явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати.

Згідно сп. 2.2.7 вказаного договору у випадку не подання позичальником банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів на погодженим з банком договорам страхування, б анк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п. 2.1.3 даного договору. Позичальник зобов`язується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплату відсотків за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу.

Матеріалами справи доведено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у зв`язку з чим у нього станом на 04 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 122 261,98 доларів США (що за курсом НБУ станом на 04 березня 2015 року складає 2 906 167,41 грн.), з яких 85 841,58 доларів США заборгованість за кредитом; 19 221,54 долари США заборгованість за відсотками; 553,49 доларів США заборгованість за комісією; 10 813,36 доларів США заборгованість по пені; 10,51 долар США штраф (фіксована частина) та 5 821,50 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості) (а. с. 4-7).

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та комісією та обґрунтовано в цій частині задовольнив заявлений позов.

Щодо стягнення пені та штрафів суд першої інстанції вірно встановив, що виходячи з умов кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, зокрема пунктів 5.1, 5.3, 8.4, та п. 7 додаткової угоди № 2 від 12 серпня 2013 року до кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, не відповідає положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення та узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/32393/14-ц.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість по штрафах, а саме 250 грн. штраф (фіксована частина), 125 525 (сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) грн. 33 коп. штраф (процентна складова) (5% х 105 616,61 долар США х 23,77 грн.), а пеня з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення стягненню з відповідача ОСОБА_1 не підлягає.

Не заслуговують на увагу доводи апеляції, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги наявний в матеріалах справи висновок судово економічної експертизи та безпідставно задовольнив заявлений позов.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2017 року судовим експертом Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Слюсаренко В.Є. надано висновок судово-економічної експертизи № 8963.

Згідно даного висновку підтвердити відповідність наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_1 (по нарахуванню і сплаті тіла кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафів) перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за умовами кредитного договору № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року з додатковими угодами до нього та розрахункових документах щодо видачі і погашення кредиту за цим кредитним договором експерту не виявилося можливим. Також не надалося за можливе встановити чи відповідає метод нарахування банком процентів за вказаним кредитним договором вимогам Положення про кредитування ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки зазначене Положення на дослідження експерту не надано. Разом з цим, експерт ОСОБА_2 зроблено висновок про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року та додаткових угодами до нього (№ № 1, 2 від 21 травня 2008 року та 12 серпня 2013 року відповідно, а також від 13 березня 2013 року), у тому числі за тілом кредиту, процентами, комісією, пенею, а також штрафами, станом на 04 березня 2015 року, та наявність переплати позичальника за вказаним договором у сумі 455 262 грн.

З висновку вбачаться, що в основу таких суджень експерт послався на дослідження заяви на видачу готівки № 2 від 25 березня 2008 року у сумі 40 000 доларів США, в якій в дебеті рахунку для зарахування коштів вказаний рахунок « НОМЕР_1 …», який має ознаки рахунку класу 2. Операції з клієнтами, а субрахунок 2203 Дострокові кредити на поточні потреба, що надані фізичним особам. З даного рахунку можуть видаватися кошти у національній валюті України, тобто гривні. Відтак, 25 березня 2008 року позичальник отримав 202 000 грн., що за офіційним курсом НБУ (505,00 грн./100 доларів США) еквівалентно 40 000 доларам США. В період з 25 березня 2008 року по 04 березня 2015 року позичальник для погашення зобов`язань здійснив платежі як в гривневому, так і в доларовому еквіваленті, що підтверджується квитанціями на оплату, на загальну суму 773 722,09 грн. або 98 074,52 долари США, з яких тіло кредиту 202 000 грн., відсотки за користування коштами 115 062,09 грн., пеня 1161398,00 грн. За наведеного випливає, що за період з 25 березня 2008 року по 14 березня 2013 року позичальником було здійснено повне погашення тіла кредиту у сумі 202 000 грн., відсотків 115 062,09 грн. та пені 1 398 грн., а в період з 15 березня 2013 року по 04 березня 2015 року здійснені платежі на суму 455 262 грн. становлять переплату за кредитним договором № МКL6GA00000026 від 24 березня 2008 року.

Суд першої інстанції правомірно відхилив даний висновк експерта та належним чином вмотивував його відхилення, оскільки такий висновок не відповідає сукупності інших належних, допустимих та достовірних доказів.

Зокрема, з кредитного договору, додаткових угод до нього вбачається, що валютою зобов`язання є долари США.

Відповідач за умовами договору та додаткових угод зобов`язався щомісячно для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії сплачувати щомісячний платіж в доларах США.

В Додатку №1 до додаткової угоди від 13.03.2013 року до кредитного договору в графі залишок по кредиту позичальник (відповідач) погодився, що розмір залишку по кредиту становить 85925,99 доларів США . В подальшому в Додатку №1 до додаткової угоди від 12.08.2013 року до кредитного договору в графі залишок по кредиту позичальник погодився, що розмір залишку по кредиту становить 86 312,74 доларів США .

Експерт всупереч даним належним, допустими та достовірним доказам неправомірно зробив висновок, що відповідач отримав кредит розмірі 202 000 грн., що за офіційним курсом НБУ (505,00 грн./100 доларів США) еквівалентно 40 000 доларам США, тобто в гривнях, а також, що позичальником було здійснено повне погашення тіла кредиту, відсотків, пені, та наявна переплата за кредитним договором на суму 455 262 грн.

З врахуванням наведеного, безпідставними є доводи апелянта, що суд помилково відхилив висновок експерта.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно частков задовольнив заявлений позов.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанованабирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: