Дата документу 08.10.2019 Справа № 337/6139/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 337/6139/15 Головуючий у 1 інстанції: Бондаренко І.В.
№ 22-ц/807/414/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Уманьавтодор», Акціонерного товариства «Альпсервіс», служби автомобільних доріг у Запорізькій області, третя особа: Управління превентивної діяльності ГУНП в Запорізькій області про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Уманьавтодор», АТ «Альпсервіс», служби автомобільних доріг у Запорізькій області, третя особа: Управління превентивної діяльності ГУНП в Запорізькій області про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 31.10.2013 року під час руху під мостовим переходом, що будується в м.Запоріжжі, сталось падіння металевого дроту /тросу/, внаслідок чого був пошкоджений належний йому автомобіль Форд р.н. НОМЕР_1 , і вартість його ремонту складає 29734,60 грн., вартість складання експертного висновку складає 500 грн., на придбання додаткових деталей під час ремонту автомобіля він витратив 4264,34 грн. витрати на паливо для доставлення автомобіля на СТО склали 441,47 грн., а на відправлення телеграм на адресу відповідачів з метою їх явки на проведення експертизи склали 136,80 грн..

Вважає, що при проведенні робіт на мостовому переході були порушені правила безпеки проведення робіт, не був належним чином огороджений будівельний майданчик, де проводились роботи, не була перекрита проїжджа частина дороги, над якою проводились роботи, і всі ці обставини призвели до пошкодження його автомобіля.

Моральну шкоду обґрунтував тим, що він зазнав морального стресу внаслідок самого падіння металевого тросу на його автомобіль, витрачав значний час на перебування на СТО та перебування в м.Запоріжжі тоді як він повинен був приїхати додому в м.Мелітополь, а також вимушений був неодноразово відвідувати органи ДАІ з метою захисту своїх прав, чим значно порушився уклад його життя.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з них солідарно на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка сталась 31.10.2013 року, в сумі 35126,89 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн. та судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає таким вимогам.

Так, позивач обґрунтував позов тим, що 31.10.2013 року під час руху під мостовим переходом, що будується в м. Запоріжжі, сталось падіння металевого дроту /тросу/, внаслідок чого був пошкоджений належний йому автомобіль Форд р.н. НОМЕР_1 ,

Позивач, мотивуючи позов виходив з того, що при проведенні робіт на мостовому переході були порушені правила безпеки проведення робіт, не був належним чином огороджений будівельний майданчик, де проводились роботи, не була перекрита проїжджа частина дороги, над якою проводились роботи, і всі ці обставини призвели до пошкодження його автомобіля.

При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що 31.10.2013 року о 19-40 під час руху позивача, який керував належним йому автомобілем Форд р.н. НОМЕР_1 під мостовим переходом, що будується в м. Запоріжжі на вул.Міській в районі елетроопори №1, сталось падіння металевого дроту /тросу/, внаслідок чого були пошкоджені автомобілі, в тому числі і автомобіль Форд р.н. НОМЕР_1 .

Працівниками ДАІ була складена схема ДТП та видана довідка про факт даної ДТП.

Відтак позивачем у відповідності до положень ст. 1166 ЦК було доведено факт протиправного пошкодження його автомашини та відсутність будь-якої його вини у цьому пошкодженні.

Частиною другою статті 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тож вказаною нормою встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини, а саме у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин.

Враховуючи те, що судоми не встановлено порушення позивачем Правил дорожнього руху України, єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка свідчитиме про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, а як наслідок і відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку її відшкодувати, буде заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння металевого тросу на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідає завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно звіту спеціаліста ОСОБА_2 . №16/03 від 28.03.2014 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Форд р.н. НОМЕР_1 складає 17502,72 грн. /еквівалент 1172,50 євро/. /т.1 а.с.23-34/.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що висновок експерта, наданий позивачем про вартість відновлювального ремонту, не можна вважати правильним.

Так, допитаний у судовому засіданні 17.06.2016 року в якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що на момент проведення цього дослідження в березні 2014 року його свідоцтво експерта-товарознавця було вже нечинним, він досліджував автомобіль як спеціаліст, проводив лише оцінку стану автомобіля.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля він вирахував у євро з зазначенням еквіваленту у гривнях на час дослідження.

Згідно наданих позивачем квитанцій, він сплатив в рахунок ремонту та регулювання автомобіля Форд р.н. НОМЕР_1 в листопаді 2013 року, в березні та в червні 2014 року на рахунки СП «Віннер Форд Запоріжжя» 4067,14 грн.. /т.1 а.с.37-40,51,52/.

Згідно висновку по дорожньо-транспортній пригоді від 03.02.2014 року, зробленого інспектором сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ ЗМУ ГУМВСУ в Запорізькій області Черниченко С.В., в діях посадових осіб АТ «Альпсервіс», що є відповідальними за проведення будівельних робіт та належне утримання об`єкту вбачається порушення вимог ДСТУ 3587-97 та п.1.5. ПДР України, проте враховуючи закінчення строків накладення адміністративного стягнення на підставі ст.38 ч.2, 247 п.7 КпАП України подальшу перевірку припинено./т.1 а.с.47-50/.

У судовому засіданні досліджений оригінал матеріалу дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 31.10.2013 року о 19-40, який містить схему ДТП, підписану чотирма учасниками ДТП, та пояснення водіїв ОСОБА_3 , який керував автомобілем Фольксваген НОМЕР_2 НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , який керував автомобілем Мазда НОМЕР_2 НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , який керував автомобілем Хюндай НОМЕР_2 НОМЕР_5 та ОСОБА_1 , який керував автомобілем Форд р.н. НОМЕР_1 .

Усі водії пояснили, що вважають, що причиною ДТП сталось падіння тросу з будівлі мосту, яке у свою чергу сталось з недбалості працівників містобудівельної організації, які неналежним чином закріпили трос.

Відтак судова колегія вважає, що немає підстав вважати, що позивач не довів факту завдання шкоди.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем на підтвердження розміру завданої шкоди надані письмові докази, які суд розцінив як неналежні, проте не врахував, що доказом у справі про відшкодування шкоди, завданої майну особи, можуть бути будь-які, і це не обов`язково має бути висновок експерта.

Суд першої інстанції не зазначив які у нього виникли сумніви у тому, щоб відносити висновок спеціалісти , який був наданий як доказ позивачем, до неналежних доказів. До того ж зазначена позивачем сума відшкодування не була спростована відповідачами, хоча справа тривалий час перебувала в провадженні суду та позивачем не здійснювалися будь-які перешкоди для огляду автомашини, проведення додаткових досліджень у разі незгоди з вартістю відновлювального ремонту тощо.

Посилання суду першої інстанції на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Форд р.н. НОМЕР_1 визначена згідно звіту спеціаліста ОСОБА_2 який не був атестованим судовим експертом, а тому не може вважатися доказом , не ґрунтується на законі.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду висновку судової автотехнічної експертизи, проведеної згідно вимог ст.273 КпАП України, та не заявляв у судовому засіданні клопотання про призначення такої експертизи, хоча судом йому були роз`яснені положення щодо того, що саме висновок судової автотехнічної експертизи міг би бути належним та допустимим доказом по справі.

З яких положень закону виходив суд першої інстанції, зазначивши про те, що у даній категорії справ судова автотехнічна експертиза є єдиним належним доказом судом не зазначено, хоча позивачем був наданий звіт спеціаліста ОСОБА_2 від 28.03.2014 року та рахунки СП «Віннер Форд Запоріжжя», за якими позивач в листопаді 2013 року та в березні і червні 2014 року сплачував придбання деталей та ремонтні роботи.

Враховуючи, що позивачем були надані письмові докази на підтвердження вартості відновлювального ремонту та вчинені у зв`язку з цим витрати на придбання матеріалів, позов про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню на суму 35126 гр. 89 коп., і складається з документально підтверджених витрат позивача.

Також на користь позивач підлягає стягненню моральна шкода, яка була завдана йому внаслідок пошкодження його майна та витрат значного часу на відновлення порушених прав.

Заявлений позивачем розмір моральної шкоди не викликає сумнівів у його відповідності завданим стражданням, з урахуванням тривалості порушення, розміру майнової шкоди та інших доводів позивача щодо завдання йому моральної шкоди, зокрема щодо обставин, за яких він зазнав шкоди, час, який вимушений був провести з метою фіксації порушення та численних безрезультатних звернень до відповідачів з вимогами про поновлення порушених прав.

Тож у відповідності до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК, моральна шкода підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 10 000 гр.

Також підтверджені документально та підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 15 200 гр, ( щодо яких наданий докладний розрахунок), витрати на встановлення вартості ремонту 16104 гр., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3147, 24 гр.

Так, за ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ст. 141 ЦПК . судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За ч. 3 зазначеної норми, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій

Враховуючи, що позивачем не надано достатніх та переконливих доказів на підтвердження інших витрат: щодо транспортування транспортного засобу, сплату витрат на поїзд, втрачений заробіток пов`язаний з відривом від звичайних занять, сплату добових тощо, зазначені витрати не можуть бути покладені на відповідача.

Вирішуючи питання про особу, відповідальну за відшкодування, судова колегія враховує наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2011 року служба автомобільних доріг в Запорізькій області, яка є балансоутримувачем, уклала з ПАТ «Уманьавтодор» / Генпідрядник/ договір №103АМ-11 на закупівлю робіт з будівництва автотранспортної магістралі через р.Дніпро в м.Запоріжжі за державні кошти. Згідно цього договору, генпідрядник зобов`язався виконати роботи з будівництва вказаної автотранспортної магістралі.

Згідно п.7.3 вказаного договору генпідрядник на ділянках виконання робіт несе відповідальність за безпечний рух транспортних засобів, за скоєння ДТП, та їх наслідків по відшкодуванню збитків. Генпідрядник, також, несе відповідальність за дотримання всіх необхідних природоохоронних заходів, правил санітарної та протипожежної безпеки, правил охорони праці, експлуатації будівельної техніки, складування будівельних матеріалів і конструкцій, а також за техніку безпеки під час виконання робіт.

Згідно п.11.3.2 вказаного договору генпідрядник забезпечує і відповідає за охорону /огородження, освітлення, дотримання санітарних і протипожежних вимог, складування будівельних матеріалів і розташування техніки, тощо/ будівельного майданчика. Пунктом 11.3.5 договору передбачено, що замовлення, постачання, приймання, розвантаження, складування, охорона та подача на будівельний майданчик матеріалів, конструкцій, виробів здійснюється силами генпідрядника. /т.1 а.с.90-109/.

13 червня 2012 року ПАТ «Уманьавтодор» /генпідрядник/ уклало з АТ «Альпсервіс» /субпідрядник/ договір субпідряду №15 з будівництва автотранспортної магістралі через р.Дніпро в м.Запоріжжі.

За цим договором субпідрядник зобов`язався виконати роботи: антикорозійний захист металевих конструкцій внутрішніх поверхонь споруд №9,10,12,13.14 , зовнішніх поверхонь споруд №1,9,10,11,12,13.14.15, бетонних поверхонь споруди №1 мосту через р.Дніпро в м.Запоріжжі.

Згідно п.7.3 вказаного договору субпідрядник на ділянках виконання робіт несе відповідальність за безпечний рух транспортних засобів, за скоєння ДТП, та їх наслідків по відшкодуванню збитків. Згідно п.11.1.1 вказаного договору ризик випадкового знищення або пошкодження об`єкта будівництва до його прийняття замовником та генпідрядником несе субпідрядник, крім випадків, коли це сталось внаслідок обставин, які залежали від генпідрядника./т.1 а.с.84-89/.

Положення зазначених договорів є обов`язковими лише для сторін договору, тому суд першої інстанції безпідставно вдався до аналізу зазначених договорів та з`ясування визначених між сторонами цих договорів, меж відповідальності.

Також позивач безпідставно виходив з того, що відповідальність за завдану йому шкоду мають нести всі залучені ним до справи відповідачі солідарно.

За полженнями ст. 541 ЦК солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Також ст. 1190 ЦК передбачає, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Тож у даному випадку немає підстав для покладення на відповідачів солідарної відповідальності.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що балансоутримувачем зазначених об`єктів та ділянок доріг, які експлуатувалися та які були в стані ремонту є відповідач - Служба автомобільних доріг в Запорізькій області.

01.11.2013 року АТ «Альпсервіс» надіслало до служби автомобільних доріг в Запорізькій області листа, в якому зазначено, що в ніч з 31.10.2013 року на 01.11.2013 року на споруді №1 автотранспортної магістралі через р.Дніпро невідомі особи обірвали трос системи страховки та пошкодили пересувні підмостки для монтажу колектору водовідводу./т.1 а.с.152/.

З матеріалів справи вбачається, як вже зазначалося, що саме цей відповідач уклав з іншою особою підрядні договори.

За положеннями ст. 1172 ЦК замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Тож відповідно до положень чинного законодавства замовник несе відповідальність за дії підрядника.

У відповідності до Положення про службу автомобільних доріг у Запорізькій області, ( а.с. 101-109 т. 1), метою діяльності служби є організація утримання в належному технічному стані доріг загального користування, мостів та штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту по них

За п. 3.2. зазначеного Положення, служба зобов`язана підтримувати безпечні умови руху, здійснювати контроль експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об`єктів.

За змістом цього Положення Служба має негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух, адже предметом дяльності служби є серед іншого забезпечення приймання та контролю якості виконаних робіт з будівництва, реконструкції ремонту та утримання автомобільних доріг, організація виконання положень закону «Про дорожній рух».

За ст. 24 Закону «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або органи, уповноважені ними здійснювати експлуатаційне утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мають право вимагати від користувачів дотримання чинних законодавчих і нормативних актів стосовно дорожнього руху, правил ремонту і утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування дорогами і дорожніми спорудами та їх охорони.

З огляду на зазначені положення закону та фактичні обставини справи, позов підлягає частковому задоволенню, а визначений судом розмір завданої позивачеві шкоди та пов`язаних з цим витрат підлягає стягненню з відповідача - Служби автомобільних доріг в Запорізькій області.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2016 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Уманьавтодор», Акціонерного товариства «Альпсервіс», служби автомобільних доріг у Запорізькій області задовольнити частково.

Стягнути з Служби автомобільних доріг в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої шкоди:

-35 126 гр. 80 коп ( тридцять п`ять тисяч сто двадцять шість гр. 80 коп.) витрати на відновлювальний ремонт автомашини,

-10 000 гр. (десять тисяч гр.) на відшкодування моральної шкоди,

-15 200 гр. (п`ятнадцять тисяч двісті гр.) на відшкодування витрат на правову допомогу,

-16 104 гр. (шістнадцять тисяч сто чотири гр.) витрати на проведення експертизи,

-3147, 24 (три тисячі сто сорок сім гр. 24 коп) витрати на сплату судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: Бєлка В.Ю.

О.З. Поляков