Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 161/5246/15-ц

провадження № 61-34035св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року у складі судді Кихтюка Р. М. та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Федонюка С. Ю., Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» (далі - ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 22 травня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Агропанхім» (далі - ТОВ «Агропанхім») укладено договір на відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 900 000 грн.

Цього ж дня з метою забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав банку в іпотеку будівлю літ. «Ж-1», загальною площею 767,3 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку за вказаною адресою для обслуговування комплексу будівель і споруд.

Позичальник взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 28 листопада 2011 року становить 1 194 117 грн 13 коп.

Посилаючись на те, що до позивача від ТОВ «Укрпромбанк» перейшло право вимоги на підставі договору від 05 вересня 2013 року про передання в управління непроданих активів, ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» просило задовольнити позовні вимоги.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», у якому просив визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором договір від 22 травня 2007 року та зняти заборону на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.

Зустрічний позов мотивовано тим, що 03 серпня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення ТОВ «Агропанхім».

Посилаючись на те, що припинення діяльності ТОВ «Агропанхім» є підставою припинення іпотеки згідно іпотечного договору № 30/Zквіп-07 від 22 травня 2007 року, оскільки зобов`язання за кредитним договором на відкриття відновлювальної кредитної лінії № 30/К-07 від 22 травня 2007 року припиняється, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні первісного позову, виходив з того, що позивачем не визначено спосіб реалізації іпотечного майна та не зазначено його початкову ціну.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, місцевий суд виходив з того, що факт ліквідації боржника за кредитним договором за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» відхилено, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2017 року ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» подало касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та вирішити справу по суті.

Зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року оскаржувалось ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» лише в частині вирішення первісного позову ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим предметом касаційного перегляду також є лише судові рішення у цій частині, а у іншій частині рішення судів попередніх інстанцій на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції відповідно до статті 400 ЦПК України не перевіряються.

Касаційна скарга мотивована тим, що статтею 39 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) не передбачено підстави для відмови у зверненні стягненні на предмет іпотеки у зв`язку із не зазначенням іпотекодержателем способу реалізації іпотечного майна та його початкової ціни. Суди попередніх інстанцій не врахували, що спосіб реалізації предмета іпотеки визначений пунктом 4.5 іпотечного договору. Крім того, місцевим судом не дотримано вимоги статті 119 ЦПК України (2004 року), оскільки отримавши позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен був залишити її без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки щодо відповідності змісту позовної заяви вимогам статті 39 Закону.

В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не оскаржуються.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У вересні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до касаційного суду заперечення на касаційну скаргу, у яких просив касаційну скаргу відхилити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позовних вимог, оскільки позивач в ході розгляду справи їх не уточняв.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 161/5246/15-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року справу за позовом ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» про визнання іпотеки припиненою та зняття заборони на нерухоме майно, призначено до розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині відповідають.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 22 травня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ТОВ «Аргопанхім» укладено кредитний договір № 30/К-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 900 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних.

Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Агропанхім» за кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № 30/Zквіп-07, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку уніфіковану будівлю /Ж-1/, загальною площею 767,3 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку у с. Голишів Луцького району Волинської області з цільовим призначенням для обслуговування комплексу будівель і споруд наземного складу паливно-мастильних матеріалів, площею 2,3400 га.

Пунктом 4.4. вищевказаного іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із способів: шляхом прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки.

05 вересня 2013 року між ТОВ «Укрпромбанк», ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» та Національним банком України укладено договір № 31-Л про передавання і управління непроданих активів, за умовами якого у довірчу власність від ТОВ «Укрпромбанк» до ТОВ ««Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договорами, в тому числі і за кредитним договором № 30/К-07 від 22 травня 2007 року.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2011 року з ТОВ «Агропанхім» на користь ТОВ «Укрпромбанк» стягнуто 1 182 060 грн 60 коп.

03 серпня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення ТОВ «Агропанхім» на підставі рішення суду про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.

Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу та позасудові (статті 17-19 ЦК України).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону).

З огляду на вказане Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Положеннями частини першої статті 39 Закону передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Таким чином, судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки.

Частиною першою статті 11 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» не обрало судового способу захисту порушеного права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов`язань, забезпечених іпотекою, оскільки просило звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 30/Zквіп-07 від 22 травня 2007 року для задоволення позовних вимог позивача за кредитним договором № 30/К-07 від 22 травня 2007 року в розмірі 1 194 117 грн 13 коп., без визначення способу реалізації предмета іпотеки.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що обрання певного способу правового захисту є правом позивача, виходячи з його власних інтересів, а не обов`язком суду, який розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні первісного позову, які врахували, що ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», звертаючись до суду з цим позовом, не вказав способу захисту порушеного права, у зв`язку з чим дійшли обґрунтованого висновку, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки без визначення способу його реалізації суперечитиме вимогам статті 39 Закону.

Доводи касаційної скарги з посиланням на те, що спосіб реалізації предмета іпотеки вказаний у пункті 4.5 іпотечного договору не є підставою для його застосування судом, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) зазначено, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосовувати інші встановлені Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Частиною першою статті 410 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині вирішення первісного позову - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2017 року в частині відмови в задоволені первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді : В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук