Головуючий суду 1 інстанції - Максименко О.Ю.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 409/2602/18
Провадження № 22-ц/810/561/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Карташов О.Ю., Луганської В.М,

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач: ПАТ «Державний ощадний банк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 травня 2019 рок,у постановленого суддею Максименко О.Ю. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк`до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк) звернулося із вказаним позовом до суду, який мотивувало тим, що між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 2721 від 30 жовтня 2006 року, відповідно до умов якого банк був зобов`язаний надати грошові кошти в розмірі 42 000,00 грн., а позичальник - повернути вказану суму та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 16 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, визначені договором. Кредит надавався на купівлю квартири на 180 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 30.10.2021 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком відсотки за його користування ануїтентними платежами у сумі 616,85 грн. шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з листопада 2006 року по 30 жовтня 2021 року.

Згідно кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором: повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором.

ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, тому станом на 16.10.2018 року за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 64751,00 грн., яка складається з: 17614,27 грн. борг за кредитом; 13564,18 грн. прострочений борг за кредитом за період з 01.10.2014 року по 02.10.2018 року; 207,86 грн. строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.10.2018 року по 15.10.2018 року; 21216,51 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.10.2014 року по 16.10.2018 року; 3262,14 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з жовтня 2014 року по вересень 2018 року; 6834,19 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з серпня 2014 року по вересень 2018 року; 726,94 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.10.2014 року по 15.10.2018 року; 1324,91 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.08.2014 року по 15.10.2018 року.

У зв`язку з порушенням позичальником кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суму кредиту та процентів за користування кредитом поштою йому було направлено вимогу про повернення кредиту та з попередженнями про захист прав та інтересів позивача в судовому порядку лист-вимогу від 04.01.2018 року №110.20-13/96/839/2018-12/вих. про дострокове повернення кредиту за договором кредитної лінії № 2721 від 30.10.2006 року.

Керуючись ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умовами кредитного договору (п. 4.2.2) у зв`язку із порушенням Позичальником Кредитного договору в частині своєчасної сплати чергової частини позики, позивач вимагає дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, шляхом стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості 64751 грн. та судових витрат у сумі 1762 грн.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 травня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2721 від 30.10.2006 року станом на 04.01.2018 року у розмірі 60785,27 грн., яка складається з: 31178,45 грн. борг за кредитом; 17458,64 грн. - відсотки за користування кредитом; 3262,14 грн. - інфляційні витрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з жовтня 2014 р. по вересень 2018 р.; 6834,19 грн.- інфляційні витрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з серпня 2014 р. по вересень 2018 р.; 726,94 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.10.2014 року по 15.10.2018 року; 1324,91 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.08.2014 року по 15.10.2018 року, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1654,17 грн., а всього 62439,44 грн.

Відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2721 від 30.10.2006 року за відсотками за користування кредитом в розмірі 3965,73 грн. за період з 04.01.2018 року по 16.10.2018 року.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2721 від 30.10.2006 року за відсотками за користування кредитом в розмірі 3965,73 грн. за період з 04.01.2018 року по 16.10.2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржуване рішення постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин по справі, оскільки відповідно до п. 4.2.2 Кредитного договору сторони передбачили при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, і оскільки відповідачу вимога Банку не отримана і досудове врегулювання не відбулося, то Банк скористався своїм правом вибору способу захисту та звернувся до суду із позовом, що узгоджується із правовим висновком про застосування відповідних норм права у Постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі № 185/10319/15-ц.

Тому просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2721 від 30.10.2006 року за відсотками за користування кредитом в розмірі 3965,73 грн. за період з 04.01.2018 року по 16.10.2018 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» Гребенар О.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку, який передбачено ст. 1-1 закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Наведене відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині відмови у задоволенні позову Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2721 від 30.10.2006 року за відсотками за користування кредитом в розмірі 3965,73 грн. за період з 04.01.2018 року по 16.10.2018 року.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та ніким не оспорюється, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії №2721 від 30.10.2006 року.

Згідно з п.1.1-1.2, 1.5 вказаного договору позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 на умовах договору грошові кошти в сумі 42000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти належним чином, використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, кредит надавався на 180 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше -30.10.2021 року. Позичальник зобов`язався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки ануїтентними платежами в сумі 616,85 грн., починаючи з листопада 2006 року, остаточним терміном повернення кредиту є 30.10.2021 р.; позичальник зобов`язаний сплачувати плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначені в договору; проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт-факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, починаючи з дати видачі Кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит; нараховані проценти повинні бути сплачені Позичальником щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного звітного місяця при нарахуванні процентів за користування кредитом поточного місяця після видачі першого траншу (а.с. 15 на звороті).

У зв`язку з порушенням позичальником Кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом згідно наданих позивачем розрахунків утворилася заборгованість станом на 16.10.2018 року у розмірі 64751,00 грн., яка складається з: 17614,27 грн. борг за кредитом; 13564,18 грн. прострочений борг за кредитом за період з 01.10.2014 року по 02.10.2018 року; 207,86 грн. строкові відсотки за користування кредитом за період з 01.10.2018 року по 15.10.2018 року; 21216,51 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.10.2014 року по 16.10.2018 року; 3262,14 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з жовтня 2014 року по вересень 2018 року; 6834,19 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентами з серпня 2014 року по вересень 2018 року; 726,94 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.10.2014 року по 15.10.2018 року; 1324,91 грн. - три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентами за період з 01.08.2014 року по 15.10.2018 року.

Також матеріалами справи підтверджено направлення Банком відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту від 04.01.2018 року №110.20-13/96/839/2018-12/вих.за договором кредитної лінії № 2721 від 30.10.2006 року (а.с. 19).

Вказані вимоги були направлені поштою та залишені на поштовому відділенні для отримання відповідачем відповідно до рекомендацій УДППЗ «Укрпошта», викладених на веб-сайт УДППЗ «Укрпошта» у рубриці «Новини Сходу», в зв`язку з тим, що останнє відоме місце проживання відповідача є с. Білоріченське, Лутугинський район Луганської області.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк» в оскаржуваній частині про стягнення заборгованості з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2721 від 30.10.2006 року за відсотками за користування кредитом в розмірі 3965,73 грн. за період з 04.01.2018 року по 16.10.2018 року, суд виходив з того, що оскільки 04.01.2018 року позивачем було прийнято рішення про дострокове повернення кредиту та направлено відповідачу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту за Договором відновлювальної кредитної лінії № 2712 від 30.10.2016 р., позивач не мав права нараховувати відповідачеві відсотки за кредитним договором після 04 січня 2018 року.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту. Відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України).

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Саме таких висновків про застосування відповідних норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду України у Постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц.

Тому слушним є довід апеляційної скарги, що оскільки всі можливі здійснені банком заходи щодо повідомлення Позичальника про дострокове повернення кредиту не дали результату внаслідок загальновідомої ситуації на сході України, і фактично досудове врегулювання спору проведено не було, то він шляхом звернення до суду із позовом реалізував своє право на судовий захист на власний розсуд, оскільки право вибору передбаченого законом або договором способу захисту належить виключно позивачу.

Натомість суд, виходячи лише із наявності рішення Банку від 04.01.2018 року про дострокове повернення кредиту, не взяв до уваги погоджене сторонами у п. 4.2.2 Кредитного договору як право вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань за Договором, так і особливий порядок такого виконання.

Оскільки визначальним для застосування вказаного пункту є саме дата одержання вказаної вимоги банку, то колегія суддів зауважує, що суду не надано належних доказів, які б підтверджували як факт направлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту за Кредитним договором, так і її отримання відповідачем, у порядку та на умовах, передбачених п. 4.2.2 вказаного договору.

Надані позивачем до позовної заяви повідомлення про вручення поштового відправлення не є достовірними та достатніми доказами, підтверджуючими направлення вимоги про дострокове повернення кредиту відповідачу, оскільки в повідомленні поштова адреса відповідача зазначена: ВПЗ №4 бульвар Дружби АДРЕСА_1 , тобто адреса поштового відділення.

Посилання позивача щодо направлення поштою вимоги відповідачу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором відповідно до рекомендацій УДППЗ «Укрпошта», викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта» у рубриці «Новини Сходу», за допомогою виду поштового відправлення «до запитання» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки умовами договору передбачено інший порядок направлення вимоги, а нормами чинного законодавства в цих правовідносинах не надано права банкам чи будь-яким іншим особам повідомляти осіб, які зареєстровані на тимчасово окупованій території, у вказаний позивачем спосіб.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд під час прийняття оскаржуваного рішення припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права.

Наведене відповідно до вимог п. п. 1 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2721 від 30.10.2006 року за відсотками за користування кредитом в розмірі 3965,73 грн. за період з 04.01.2018 року по 16.10.2018 року, та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367,376,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 травня 2019 року змінити, скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за період з 04 січня 2018 року по 16 жовтня 2018 року у розмірі 3965,73 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за період з 04 січня 2018 року по 16 жовтня 2018 року у розмірі 3965,73 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 04 січня 2018 року по 16 жовтня 2018 року у розмірі 3965,73 грн.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повного тексту постанови - 18 жовтня 2019 року.

Головуючий: Н.В.Стахова

Судді: О.Ю. Карташов

В.М. Луганська