Справа № 466/3979/19 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/2178/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представників Міністерства оборони України - Гудими В.О., Ємельяненко О.М., представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року у справі за позовом Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живка Михайла Олександровича, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард», приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, Фонд державного майна України про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року заяву представника Міністерства оборони України Подольського Віталія Григоровича про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно та заборонити Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстратором прав на нерухоме майно, державним та приватним нотаріусам відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь - які дії, спрямовані на внесення змін до відомостей про об`єкти майна з наступними реєстраційними номерами:

- 101, адміністративний будинок літ. А-3, площею 742,1кв.м. за адресою: АДРЕСА_1;

- 101, адміністративний будинок літ. А-1, площею 159,5кв.м. за адресою: АДРЕСА_2

Ухвалу суду оскаржила Бакай Н.П. Вважає ухвалу суду незаконною, оскільки така постановлено суддею, у провадженні якого не перебувала дана справа. Справа №466/3979/19 перебувала у судді Федорової О.Ф. і дана справа не перерозподілялася судді Глинській Д.Б. відповідно така не мала права вчиняти будь яких дій по даній справи. Вважає, що в суді першої інстанції є заінтересовані особи щодо її справи, в той час як суддя Федорова О.Ф. не була такою, і були відсутні підстави для перерозподілу справи. Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року про забезпечення позову та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

10 липня 2019 року від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року. Зазначають, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі є необгрунтовані. Звертає увагу, що розгляд заяви було здійснено іншою суддею Глинською Д.Б.з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду, через перебування судді Федорової О.Ф. на лікарняному.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . на підтримання доводів апеляційної скарги та пояснення представників Міністерства оборони України - Гудими В.О., Ємельяненко О.М. на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

16 травня 2019 року Міністерство оборони України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живка Михайла Олександровича, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард», приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, Фонд державного майна України про витребування майна з чужого незаконного володіння.

22 травня 2019 року представник Міністерства оборони України Подольський В.Г. звернувся до суду першої інстанції з заявою про забезпечення вищевказаного позову, в якій просив суд постановити ухвалу, якою накласти арешт на нерухоме майно та заборонити Міністерству юстиції України, його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстратором прав на нерухоме майно, державним та приватним нотаріусам відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь - які дії, спрямовані на внесення змін до відомостей про об`єкти майна з наступними реєстраційними номерами:

- 101, адміністративний будинок літ. А-3, площею 742,1кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 101, адміністративний будинок літ. А-1, площею 159,5кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування цієї заяви покликався на те, що Міністерством оборони України до Шевченківського районного суду м. Львова було подано позов до ОСОБА_1 , державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живка Михайла Олександровича, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард», приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, Фонд державного майна України про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач покликається на те, що у незаконному володінні ОСОБА_1 перебувалє об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1 (адміністративні будівлі), який складається з:

- 9/50 частин адміністративних будівель, а саме: адміністративний будинок площею 159,5кв.м., який визначений за поверховим планом літ. А-1 та розташований по АДРЕСА_3 ;

- 41/50 частини адміністративних будівель, а саме адміністративний будинок площею 742,1кв.м., який визначений за поверховим планом літ. А-3 та розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Судом встановлено, що вказані об`єкти нерухомого майна витребувано від попереднього незаконного володільця ТОВ «Форвард» у власність держави в особі Міністерства оборони України на підставі рішень Господарського суду Львівської області від 14 грудня 2017 року по справах №914/1953/17 та №914/760/17.

Рішення Господарського суду Львівської області від 14 грудня 2017 року по справі №914/1953/17 залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02 квітня 2018 року. Постанова Львівського апеляційного господарського суду від 02 квітня 2018 року по справі №914/1953/17 залишена без змін постановою Верховного Суду від 26 червня 2018 року.

Рішення Господарського суду Львівської області від 14 грудня 2017 року по справі №914/760/17 залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2018 року. Постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2018 року по справі №914/760/17 залишена без змін постановою Верховного Суду від 25 вересня 2018 року.

Встановлено, що 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 придбала у ТОВ «Форвард» спірне майно за договорами купівлі - продажу №1334 та №1336, які посвідчені приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук В.Ф. та здійснено реєстрацію права власності 23 лютого 2018 року за ОСОБА_1 на об`єкти нерухомого майна з номерами 101 та 101.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є засновником ТОВ «Форвард», тобто особою, яка безпосередньо пов`язана зі вказаним товариством, у зв`язку з чим є недобросовісним набувачем.

Оскільки ТОВ «Форвард» 15 грудня 2017 року здійснило відчуження спірного майна на наступний день після ухвалення 14 грудня 2017 року Господарським судом Львівської області рішень про витребування нерухомого спірного майна в користь свого засновника - ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що існує реальна загроза в будь - який момент здійснення чергового відчуження спірного майна на користь інших осіб, що може значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Окрім цього. колегія суддів не знаходить підстав вважати, що вжиті заходить забезпечення позову стосуються нерухомого майна, щодо якого не існує спору між сторонами.

Що ж до доводів апеляційної скарги, що розгляд заяви про забезпечення позову здійснено неналежним суддею слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 22 травня 2019 року представник Міністерства оборони України Подольський В.Г. звернувся до суду першої інстанції з заявою про забезпечення вищевказаного позову.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 травня 2019 року матеріали заяви про забезпечення позову передані судді Шевченківського районного суду м. Львова Федоровій О.Ф., однак, у зв`язку з перебуванням судді Федорової О.Ф. з 20 травня 2019 року на лікарняному, а розгляд заяви про забезпечення позову відповідно до норм ст. 153 ЦПК України розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження, за письмовим поданням Заступника голови Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюка В.І. від 23 травня 2019 року адресованого Керівнику апарату Шевченківського районного суду м. Львова Янківу Н.І. та письмового розпорядження Керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова Янківа Н.І. від 23 травня 2019 року, цього ж дня здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи (єдиний унікальний номер судової справи: 466/3979/19, номер провадження: 2-з/466/61/19) (заяви про забезпечення позову або доказів) між суддями та визначено нового суддю Глинську Д.Б., яка ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року вжила заходи забезпечення позову у справі за позовом Міністерства оборони України до ОСОБА_1 , державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Живка Михайла Олександровича, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард», приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, Фонд державного майна України про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Слід зазначити, що повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями здійснено на підставі подання заступника голови суду та розпорядження керівника апарату суду з дотриманням норм матеріального та процесуального права і такі дії жодним чином не призвели до порушення законних прав та інтересів скаржника - ОСОБА_1

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів враховує, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є нерухомість і вжиття заходів забезпечення позову є вмотивованим, співмірним із заявленими позивачем вимогами, та не порушує прав відповідача щодо володіння та користування спірним майном, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу про забезпечення позову залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.