Ухвала

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-3690/11

провадження № 61-17570ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Мелітопольської державної нотаріальної контори про визнання права на спадкування за законом,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , яка не брала участі в справі, подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2013 року у цивільній справі № 2-3690/11.

Касаційне провадження на даний час не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до пункту 14 розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, яка набрала чинності із 15 грудня 2017 року) судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно статті 319 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскарженого рішення апеляційного суду) рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскарженого рішення апеляційного суду) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

З урахуванням наведених положень статей 319, 325 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскарженого рішення апеляційного суду) рішення Апеляційного суду Запорізької області у цивільній справі № 2-3690/11 набрало законної сили 12 червня 2013 року та строк на його касаційне оскарження сплив 02 липня 2013 року.

Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_1 подана у вересні 2019 року із пропуском на понад шість років строку на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2013 року у цивільній справі № 2-3690/11.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Отже безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_1 просила визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновити пропущений строк, посилаючись на те, що про вказане рішення апеляційного суду дізналась випадково, є літньою, хворою людиною з інвалідністю 2 групи.

Суд вважає наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного строку неповажними зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що між ОСОБА_1 та її дочкою -

ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 з іншої, тривалий час існує спір з приводу земельної ділянки по

АДРЕСА_1 .

Позивачем у цивільній справі № 2-3690/11 є рідна дочка ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , яка одночасно є представником ОСОБА_1 в інших судових справах (зокрема справа № 320/2014/18) щодо тієї ж земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 було достеменно відомо про наявність рішення Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2013 року у цивільній справі № 2-3690/11, яке вона у 2017 році намагалася переглянути за нововиявленими обставинами, однак ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2017 року заява ОСОБА_2 залишена без задоволення.

Вказані обставини ставлять під сумнів обґрунтованість доводів ОСОБА_1 про те, що вона випадково дізналася про рішення Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2013 року у цивільній справі № 2-3690/11.

За змістом частини першої статті 389 ЦПК України право касаційного оскарження крім учасників справи мають особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Подаючи касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Запорізької області

від 12 червня 2013 року у цивільній справі № 2-3690/11 за позовом

ОСОБА_2 до Мелітопольської державної нотаріальної контори про визнання права на спадкування за законом та стверджуючи, що вказаним рішенням вирішено питання про її права, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити без змін рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2011 року та ухвалу цього ж суду від 14 листопада 2011 року по цій справі, які постановлені фактично в інтересах ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що її права порушені, у тому числі тим, що вона не була залучена до участі у справі, ОСОБА_1 рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2011 року з цих підстав не оскаржувала.

Відповідно до частин другої та третьої статті 390 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

З метою усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 має право протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху навести інші підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Крім того, недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом зазначення в чому полягає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та які саме питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 вирішив апеляційний суд ухвалюючи рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Мелітопольської державної нотаріальної контори про визнання права на спадщину після смерті ОСОБА_4 , від прийняття якої ОСОБА_1 відмовилась.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2013 року у справі

№ 2-3690/11.

Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху навести інші підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович