РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 567/1028/18

Провадження № 22-ц/4815/1118/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Назарук В.А.

Рішення ухвалене в м. Острог Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту 07.06.2019

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника АТ КБ "ПриватБанк" - Крилова О.Л. на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23 травня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі АТ КБ "ПриватБанк") звернувся в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22736,67 грн.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 23 травня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" Крилова О.Л. вказує на те, що банк не згідний з рішенням суду першої інстанції, оскільки вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач вжила необхідних заходів, передбачених у випадку втрати картки Умовами і Правилами надання банківських послуг, а саме : проінформувала банк, а також правоохоронні органи про факт крадіжки її банківської картки, а тому її вини, як підстави цивільно-правової відповідальності не вбачається, що виключає можливість стягнення з неї заборгованості, яка виникла не з її вини.

Так, згідно Умов та Правил надання банківських послуг, держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту поставки карти в стоп-лист платіжною системою

Крім того, зазначає, що наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно відповідача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення її від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними.

Окрім вищенаведеного, вважає, що майнова шкода спричинена відповідачу, якщо така дійсно спричинена третіми особами, має відшкодовуватися відповідно до діючого законодавства України.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову банку, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не несе ризик збитків та відповідальності за операції, після подання заяви про блокування коштів на картрахунку, а доказів того, що спірні кошти були зняті з рахунку відповідача до подання заяви про блокування коштів на картрахунку позивачем не надано.

Такі висновки місцевого суду в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом попередньої інстанції установлено, що 03.04.2010 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит в розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку "Універсальна, Gold" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору тарифного плану карти «Універсальна, Gold», за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, базова відсоткова ставка в місяць становить 3,5% (42% на рік), обов`язковий щомісячний платіж складає 5% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту визначається в розмірі 0,233% від суми загальної заборгованості + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. або 0,233% грн. від суми загальної заборгованості +100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн + 5% від суми позову.

Відповідно до п.3.2, п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

Одночасно, п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин договору.

З анкети-заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона була ознайомлена та згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Вбачається, що сторони досягли згоди по всіх істотних умовах кредитного договору б/н від 03.04.2010 року, підписали його, а тому такі умови кредитного договору є обов`язковими для виконання.

Відповідно до п.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору, визначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором.

Позивач зазначає, що в порушення умов договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого станом на 08.07.2018 утворилася заборгованість у розмірі 22736,67 грн. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі.

Водночас, судом встановлено, що обставини, наведені відповідачем щодо викрадення її кредитної картки, підтверджуються матеріалами справи та свідчать про списання коштів з кредитної картки ОСОБА_1 поза її волею, без її відома, хоча вона вживала всіх необхідних заходів для блокування картки та жодними своїми діями не сприяла втраті і незаконному використанню належної їй платіжної картки.

Зазначене підтверджується копією обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №312 від 26.06.2017, випискою по рахунку ОСОБА_1 , повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 25.02.2019.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах , установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пункту 2.1.1.9.5 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов`язується не повідомляти ПІН-код, постійний пароль, одноразові паролі та контрольну інформацію, не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідні заходи з метою запобігання втрати, пошкодження, крадіжки картки.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.23 Умов та правил надання банківських послуг клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами.

Відповідно до частин 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15.

За наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала заяву №б/н від 03.04.2010 року, згідно з якою набула право на отримання кредиту у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

26.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Гощанського ВП ГУНП в Рівненській області із заявою про те, що 22.06.2017 перебуваючи в смт.Гоща вона виявила відсутність власного гаманця з документами і банківськими картками. В подальшому, з її банківської картки АТ «Ощадбанк» невідомою особою було викрадено грошові кошти в сумі 2350 грн. та з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» було викрадено грошові кошти в сумі 7969,95 грн.

Даний факт підтверджено копією обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №000312.

Як зазначає відповідач, про вказану обставину вона повідомила АТ КБ «ПриватБанк», зокрема працівнику ОСОБА_2 .

З метою з`ясування зазначених обставин судом першої інстанції було здійснено допит в якості свідків працівників Гощанського відділення АТ КБ «ПриватБанк» - Цимбалюк М.В ОСОБА_3 , Цар ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які вказали, що не пам`ятають чи зверталась ОСОБА_1 в банк з приводу блокування картки та особисто вони не блокували її рахунок. Чи проводилась службова перевірка по даному факту їм не відомо.

Одночасно, згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 19.04.2019 №32744-ВБ встановлено, що згідно внутрішніх програмних комплексів банку, 22.06.2017 ОСОБА_1 зверталась до Гощанського відділення АТ КБ «ПриватБанк» щодо блокування її картки в зв`язку з її викраденням та унеможливлення зняття коштів сторонньою особою, що також підтверджується виданою їй довідкою.

Крім того, за вказану дату від 22.06.2017 в комплексах та програмах Банку зафіксовано факт зміни статусу карти (блокування), заявка оформлена через додаток Приват24 (логін користувача). У банку відсутні дані щодо блокування кредитної картки безпосередньо у банку або за допомогою співробітника банку.

Стосовно надання інформації про те, ким було заблоковано надходження СМС-повідомлень на мобільний телефон ОСОБА_1 про рух коштів по картці і з якою метою, позивач вказав, що інформація по смс-інформуванні в наявності виключно актуальна, надати таку інформацію за період з 27.06.2017 по 28.06.2017 технічно неможливо. Надати відео звернення клієнта до відділення також технічно неможливо в зв`язку з терміном давності.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що кошти, надані банком відповідачці, були зняті без її відома з банківської картки про що нею було повідомлено поліцію та АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином нею були вчинені всі необхідні дії щодо унеможливлення зняття коштів та блокування картки.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що останні операції з використання платіжної картки були проведені після 27.06.2017 року, тобто коли платіжну картку у відповідача було викрадено, про що вона повідомила позивача та органи поліції, тому суд доходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 вини у заволодінні коштами, яке відбулось без її волевиявлення і згоди.

Окрім того, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка відразу після втрати картки фактично виконала умови кредитного договору. Так, після 22.06.2017 року нею було внесено 5 платежів на виконання умов договору, а саме 24.06.2017 року нею було внесено 1000 грн., 21.07.2017 року - 1010 грн., 26.07.2017 року - 2000 грн., 30.07.2017 року - 2000 грн., та 01.08.2017 року - 4725 грн. Тобто загальна сума коштів, внесених відповідачкою на погашення кредиту в зазначений період становила 10735 грн., що на 19 грн. 48 коп. перевищило суму заборгованості по кредиту, яка відображена позивачем у відповідному розрахунку, який він надав суду, за період 11.06.2017-24.06.2017.

Враховуючи викладене судом попередньої інстанції, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію, правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» .

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає,

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника АТ КБ "ПриватБанк" Литвиненко О.Л. залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 03 жовтня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків