Справа № 140/313/19
Провадження № 22-ц/801/2039/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 рокуСправа № 140/313/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

секретар : Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 140/313/19 за позовом ОСОБА_1 до Рачківської сільської ради Немирівського району про визнання права на земельну частку (пай), за апеляційною скаргою прокуратури Вінницької області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 травня 2019 року, під головуванням судді Науменка С.М. в залі суду в 11.33 год., дата виготовлення повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась у Немирівський районний суд Вінницької області з позовом до Рачківської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай). Позовні вимоги мотивовані тим, що вона ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кірово (теперішня назва Рачки) Немирівського району.

Відповідно до протоколу № 5 від 15 травня 1997 року позивач була прийнята у члени колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Кірово Немирівського району.

Доказом її членства в даному підприємстві є архівна довідка із Архівного відділу Немирівської РДА від 10 квітня 2018 року.

Крім того, в неї є в наявності її трудова книжка колгоспника, де зазначено, що вона була прийнята в члени КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району 20 травня 1997 року та почала працювати різноробочою в даному господарстві.

Далі позивачка посилається на норми пунктів 1, 2, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. за №720/95; п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7; роз`яснення Судової Палати у цивільних справах Верховного суду України, викладених у «Практиці розгляду судами земельних спорів» від 01 вересня 2003 року та вказує, що вона має право на земельну частку (пай), оскільки являлась членом КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району після моменту розпаювання земель даного підприємства.

В зв`язку з цим позивачка ОСОБА_1 , просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай).

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 24 травня 2019 року позов задоволено. Вирішено: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), проживаючої за адресою с. Рачки Немирівського району Вінницької області, паспорт серія НОМЕР_2 виданий 10.11.2008 р. Немирівським РВ УМВС у Вінницькій області, право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району Вінницької області на 1.65 в умовних кадастрових гектарах за рахунок вільних земель резервного фонду чи запасу на території Рачківської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Вказане рішення оскаржене прокуратурою Вінницької області в апеляційному порядку, як незаконне та необгрунтоване, виходячи з наступного.

Апелянт вважає, що належним відповідачем у даній справі є Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, як орган, уповноважений державою на розпорядження землями сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності на території Вінницької області, виходячи з норм ст. 326 ЦК України, ст. 122 ЗК України, п.1 Положення «Про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14 січня 2015 року; п.1, абз.13 п.4 Положення «Про Головне управління Держгеокадастру в області», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 33 від 29.09.2016 року.

Також, відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідачами у такій категорії справ мають бути КСП, сільськогосподарські кооперативи, райдержадміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, з огляду ще і на норму ч.2 ст. 84 ЗК України.

Ще апелянт вказує на те, що не звернено уваги на обставини про те, що позивачка не була включена до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай).

З огляду на вказане обгрунтування апеляційної скарги, апелянт просить скасувати рішення Немирівського районного суду від 24.05.2019 року у справі №140/313/19 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 і вирішити питання судових витрат.

Відзиви на подану апеляційну скаргу не надходили.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно частин першої п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним правовим нормам.

З оскаржуваного рішення суду першої інстанції видно, що суд, задовольняючи позов, взяв до уваги лише обставини про те, що представник позивачки підтримав позовні вимоги, представник відповідача їх визнав та, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 вона з 1997 року працювала в КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району різноробочою та була членом цього підприємства.

Далі суд керувався нормами ст., ст. 1, 2, 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»; ст. 319 ЦК України; ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; п. п. 1,2,7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Проте, на думку колегії суддів, суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Так, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Згідно архівної довідки Немирівської РДА Вінницької області №Я-103 від 10.04.2018 року, засіданнями правління КСП «Україна» с. Кірово (протокол №5 від 15 травня 1997 року) ОСОБА_1 дійсно було прийнято в члени КСП «Україна» с. Кірово і надано роботу. Зборами уповноважених членів КСП «Україна» с. Кірово (протокол №3 від 28 грудня 1999 року) КСП «Україна» с. Кірово реорганізоване у СТОВ «Україна» с. Кірово (а/с11).

У виписці з трудової книжки ОСОБА_1 на а/с7 теж вказано, що ОСОБА_1 у 1997 році була прийнята в члени КСП «Україна» с. Кірово різноробочою, а звільнена з роботи за згодою сторін 05.06.2001 року.

З відповіді відділу у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за № Я-88/0-0.30-204/142-18 від 15.03.2018 року, наданої ОСОБА_1 , слідує, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району Вінницької області був виданий 27.11.1995 року (а/с9).

При цьому, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області у своїй відповіді ОСОБА_1 за №Я-346/0-665/6-18 від 03.05.2018 року вказало, що відповідно до інформації, наданої відділом у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, прізвище ОСОБА_1 в додатку (списку) до Державного акту на право колективної власності на землю відсутнє. (а/с10).

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Згідно п. 2 вищевказаного Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Як уже було зазначено, КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району Державний акт на право колективної власності на землю отримало у 1995 році (а/с9), а ОСОБА_1 позивачка у справі, була прийнята в члени КСП «Україна» с. Кірово Немирівського району лише у 1997 році (а/с7, 11) і до списку членів даного КСП, які мають право на земельну частку (пай), доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, відповідно, не була включена. Отже, з огляду на вказані обставини, які відповідають наявним у справі доказам та вище зазначеним правовим нормам, відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

Щодо обставин про те, що ОСОБА_1 у 1997 році була прийнята в члени КСП «Україна» с. Кірово різноробочою, а звільнена з роботи за згодою сторін 05.06.2001 року та норми п.7Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», де зазначено, що створений під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання, то їх застосування полягало в іншому. А саме: відповідно до діючого на час прийняття ОСОБА_1 в члени КСП «Україна» с. Кірово та її роботи в цьому підприємстві Земельного Кодексу УРСР, зокрема, ч.3 ст. 17 цього Кодексу, вона, як заінтересовано особа у передачі їй у власність земельної ділянки із земель запасу, мала б подати заяву про це до сільської ради. І у разі задоволення заяви, їй була б передана земельна ділянка із земель запасу.

Щодо належного чи неналежного відповідача, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, то сільські ради та їх виконавчі комітети мають повноваження лише щодо земель територіальних громад, які є комунальною власністю.

Стаття 83 ЗК України дає визначення, які землі територіальних громад сіл, селищ, міст є комунальною власністю і, виходячи з норм цієї статті, землі запасу чи землі резервного фонду, які знаходяться та території Рачківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, за рахунок яких суд першої інстанції задовольнив позов ОСОБА_1 , є державною власністю, як вірно зазначив апелянт у своїй апеляційній скарзі, тому Рачківська сільська рада Немирівського району Вінницької області не мала повноважень визнавати даний позов.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалене, крім того, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому, в силу ст. 376 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно задовільнити та скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з ОСОБА_1 на користь прокуратури Вінницької області слід стягнути 1153 грн. судового збору, який був сплачений відповідно до платіжного доручення №1275 від 15.08.2019 року (а/с28).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокуратури Вінницької області задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 24 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Рачківської сільської ради Немирівського району про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( проживаючої за адресою: с. Рачки Немирівського району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Вінницької області (код 02909909, МФО 820172, розрахунковий рахунок 3988) 1153 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10.10.2019 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук