Справа № 2604/8284/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю: представника позивача Яндульського Д.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року, в розмірі 258257,32 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 лютого 2012 року складає 2062701,20 грн., звернути стягнення на квартиру, загальною площею 71,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року) ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити відповідача інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входить питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви та виселення у розмірі 3227,50 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 27.02.2007 року уклали кредитний договір № КІМОGА0000053п, за яким банк зобов`язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 144693,00 доларів США на термін до 27.12.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, та станом на 24.02.2012 року його заборгованість перед банком становить 258257,32 доларів США, що складається з: 108227,05 доларів США - заборгованість за кредитом, 14763,26 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3380,00 доларів США - заборгованість по комісії на користування кредитом; 119559,23 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 31,30 доларів США - штраф (фіксована частина); 12296,48 доларів США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 27.02.2007 року уклали договір іпотеки № КІМОGА0000053п. Згідно з договором іпотеки відповідач в забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру площею 71,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.12.2004 року, виданого Дніпровською у м. Києві державною адміністрацією згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження № о64-622 від 22.12.2004 року (1/2 частина квартири) та зареєстрованого і Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 07.02.2005 року за реєстровим № 824 та договору дарування посвідченого Лаврент`євою Е.О., приватним нотаріусом КМНО 12.12.2007 року ра реєстровим № 4486 (1/2 частини квартири) та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 18.12.2007 року за реєстровим № 824. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки складає 40688,82 грн. Договором іпотеки передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Іпотекодержатель не надавав своєї згоди на реєстрацію осіб за адресою предмета іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватися на підставі рішення суду. Згідно Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке є предметом іпотеки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2012 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 , про звернення стягнення.

12 вересня 2012 року ОСОБА_3 подано до суду зустрічний позов, в якому просить суд: розірвати кредитний договір № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року, укладений між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2014 року позовну заяву ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про звернення стягнення залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2014 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2014 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року цивільну справу за позовом ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про розірвання кредитного договору прийнято до провадження суддею Гавриловою О.В., справу призначено до судового розгляду.

08 квітня 2015 року представником відповідача до суду подано уточнену позовну заяву, в якій просить суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року, в розмірі 692482,84 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26 квітня 2013 року складає 5532937,91 грн. Звернути стягнення на квартиру, загальною площею 71,60 кв.м, житловою площею 47,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установа, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входить питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року до участі у справі залучено як співвідповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Службу у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року призначено по справі судовубудівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: якою є дійсна ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , станом на час проведення експертного дослідження, за зупинено провадження у справі до проведення експертизи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року цивільну справу прийнято в провадження суддею Катющенко В.П. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2017 року, та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року призначено по справі судовубудівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: якою є дійсна ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , станом на час проведення експертного дослідження, та зупинено провадження по справі до отримання висновку експертизи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року відмовлено у відновленні провадження у справі та направлено матеріали цивільної справи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення експертизи.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Станом на день набрання чинності Законом України №2147-VIII від 03.10.2017 року, розгляд справи по суті не розпочався.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року провадження у справі поновлено та призначено справу до підготовчого судового засідання.

13 листопада 2018 року до суду, електронною поштою, надійшла уточнена позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій позивач просить суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року, в розмірі 483632,97 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 листопада 2012 року складає 3864227,44 грн., звернути стягнення на квартиру, загальною площею 71,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України, до повноважень якого входить питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

В судовому засіданні 13 листопада 2018 року представником позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року, в розмірі 692482,84 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26 квітня 2013 року складає 5532937,91 грн., звернути стягнення на квартиру, загальною площею 71,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України, до повноважень якого входить питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

22 листопада 2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій позивач просить суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року, в розмірі 483632,97 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 листопада 2012 року складає 3864227,44 грн., звернути стягнення на квартиру, загальною площею 71,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України, до повноважень якого входить питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. При цьому, в підготовчому судовому засіданні уповноважений представник позивача за первісним позовом визначився з підставами та предметом позову та просила справу розглядати за уточненими позовними вимогами, які подані в підготовчому судовому засіданні 13 листопада 2018 року, відкликавши інші заяви про уточнення позовних вимог.

12 квітня 2019 року представником відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що розрахунок заборгованості є невірним, таким, що не відповідає матеріалам справи у зв`язку з чим позов не підлягає до задоволення у зв`язку з недоведеністю розміру боргу, вважає позовні вимоги про виселення безпідставними та необґрунтованими, оскільки предмет іпотеки був придбаний до укладення договору кредиту, а сам договір кредиту укладений в іноземній валюті.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року провадження у справі за позовом ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про розірвання кредитного договору, в частині заявлених позовних вимог за первісним позовом до ОСОБА_4 , закрито.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про розірвання кредитного договору, залишено без розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року відмовлено в задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву, в межах розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення та виселення. Відзив відповідача ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року залишена без змін.

В судовому засіданні 19 вересня 2019 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Яндульський Д.В. підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень до них від 13 листопада 2018 року. Додатково зазначив, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за договором від 27 грудня 2007 року (а.с. 230-232, т.1) не змінювався. 27 лютого 2012 року відповідачу ОСОБА_3 було направлено досудову вимогу, в якій позивач вимагав від ОСОБА_3 повернути суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нараховані в день повернення кредиту в тридцятиденний строк з дня отримання всієї вимоги. Весь борг розраховується по 26 квітня 2013 року. Між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду, яка не була виконана ОСОБА_3 . Пунктом 4.3 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Пунктом 7.1 кредитного договору визначено сплату винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Наполягав на виселенні відповідача, оскільки кредитний договір укладався на споживчі цілі, а квартира ОСОБА_3 була набута до кредиту. Сума тіла кредиту складає 109091,98 доларів США, сума по відсоткам - 28954,21 доларів США, пеня за період з 21.07.2010 року по 26.04.2013 року розрахована відповідно до п.п. 4.1, 4.2,4.4, штраф у фіксованій частині у кредитному договорі передбачено у гривні, а в заборгованості в доларах, тому в доларовому еквіваленті розрахована і пеня. Виписок по рахунку не має. Відсотки нараховувались по 26.04.2013 року, так як договір не закінчив свою дію. Якщо представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності, то це є визнанням позову.

В судовому засіданні 19 вересня 2019 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позовних вимог, пояснив суду, що квартира була придбана відповідачем до укладення кредитного договору, тому підстав для виселення з неї відповідача не має, крім того, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами в іноземній валюті та використовується як місце постійного проживання позичальника. Надані представником позивача розрахунки заборгованості є суперечливими, оскільки відсутні виписки по рахунку, детального розрахунку заборгованості не має, не відома природа виникнення пені, комісії, відсотків. Комісії в договорі не має, є інші винагороди. Позивачем не доведено розміру боргу для звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої розрахунки відповідач не проводив, так як позивачем не надано свого достовірного розрахунку, який би ґрунтувався на первинних бухгалтерських документах, яких позивач до позову не долучив. Відповідач отримала від позивача кредитні кошти в розмірі 130000 доларів США. По додатковій угоді була домовленість між сторонами про збільшення суми кредиту. В той же час, відсутній факт виконання умов додаткової угоди, факт перерахування коштів або їх видача на руки, повинен підтверджуватися виписками та ордером. Відповідач визнає борг по тілу кредиту в сумі 108227,05 доларів США, як це визначено в первісному позові. В уточненій позовній заяві сума заборгованості за тілом кредиту є незрозумілою і нічим не підтверджується. Відсотки по кредитному договору відповідач не визнає. Правомірно відсотки можуть бути нараховані до закінчення дій вимоги по березень 2012 року включно. Нараховану позивачем заборгованість по комісії не визнає, оскільки така комісія не визначена умовами кредитного договору. Посилання позивача, що інші винагороди, які визначені в п.7.1 кредитного договору це і є комісія вважає припущенням позивача. Також відповідач не визнає пеню, оскільки розмір пені повинен відповідати порушеному зобов`язанню, а по договору пеня в п`ять разів перевищує тіло кредиту. Не визнає штраф визначений по договору у фіксованій частині, оскільки в договорі він визначений у гривні. Штраф у виді процентної ставки є неустойкою і повинен бути баланс, оскільки штраф у виді процентної ставки є надмірною сумою. Зазначив, що позивач обрав невірний спосіб захисту. Пунктом 27 договору іпотеки передбачено позасудовий спосіб захисту порушених прав. Правова позиція щодо позасудового способу захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя визначений і в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 910/17423/17 визначено. Також просив застосувати строк позовної давності по пені в один рік. Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено збільшення терміну позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів тривалістю п`ять років. Однак нормами Цивільного кодексу України встановлено збільшення строку, а не терміну позовної давності. Також, в судовому засіданні представник подав клопотання про зменшення неустойки та застосування строку позовної давності, при цьому просив суд не розцінювати це як визнання позову.

Суд вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № КІМОGА0000053п, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_3 кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 27 грудня 2007 року по 27 грудня 2017 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 144693,00 долари США на наступні цілі: на споживчі цілі в сумі 130 000,00 доларів США, а також у розмірі 14693 долари США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період спати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з 14 по 20 число кожного місяця.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року станом на 24 лютого 2012 року, за яким ОСОБА_3 має заборгованість перед позивачем у розмірі 258257,32 доларів США, а саме: заборгованість по кредиту - 108227,05 доларів США, заборгованість по відсоткам - 14763,26 доларів США, заборгованість по комісії - 3380,00 доларів США., пеня - 119559,23

долари США, штраф (фіксована частина) - 31,30 доларів США, штраф (відсоток від суми

заборгованості) - 12296,48 доларів США.

За змістом договору іпотеки квартири, укладеного 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 надала ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» нерухоме майно, а саме: трьох кімнатну квартиру, загальною площею 71,60 кв.м, житлова площа 47,80 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , Ѕ частина якої належить їй на праві власності, в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, по кредитному договору в строк до 27 грудня 2017 року, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

20 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» таОСОБА_3 було укладено додаткову угода №1 до кредитного договору № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року та договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого Воробйовою К.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 27 грудня 2007 року за реєстровим № 485, згідно яких кінцевий строк повернення кредиту змінено на 27 грудня 2027 року.

За умовами додаткової угоди №1 від 20 серпня 2010 року (п.7.1) банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 27 грудня 2007 року по 27 грудня 2027 року, включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 136691,04,00 долари США на наступні цілі: на споживчі цілі в сумі 107 305,04 доларів США, а також у розмірі 29386,00 долари США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,96% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період спати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту, у момент надання кредиту, що підлягає зарахуванню на рахунок 0008, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з 14 по 20 число кожного місяця.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання

зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею сьомою вказаного Закону визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

27 лютого 2012 року позивачем на адресу відповідача направлена досудова вимога, відповідно до якої у зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором прострочена заборгованість складає 245929,54 доларів США, та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагає від ОСОБА_3 перерахування сум кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Цієї вимогою про усунення порушень ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» попереджає, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 ЗУ «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет

та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації

предмета іпотеки на прилюдних торгах).

Як роз`яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Таким чином, у разі звернення іпотекодержателя до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, судом має бути встановлена як загальна сума заборгованості за кредитним договором так і усі його складові, в рахунок погашення яких іпотекодержатель просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зобов`язаний довести факт укладання кредитного договору, факт отримання позичальником кредитних коштів, наявність заборгованості за кредитним договором з усіма його складовими частинами.

Так, позивачем в якості підтвердження наявності заборгованості відповідача за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня2007 року було надано суду копію договору № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором № КІМОGА0000053п станом на 24 лютого 2012 року, за яким ОСОБА_3 має заборгованість перед позивачем у розмірі 258257,32 доларів США, а саме: заборгованість по кредиту - 108227,05 доларів США, заборгованість по відсоткам - 14763,26 доларів США, заборгованість по комісії - 3380,00 доларів США., пеня - 119559,23 долари США, штраф (фіксована частина) - 31,30 доларів США, штраф (відсоток від суми заборгованості) - 12296,48 доларів США.

Також, позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 26 квітня 2013 року, відповідно до якого заборгованість за кредитом становить 109091,98 доларів США, в тому числі прострочене тіло - 6899,03, заборгованість за відсоткам - 28954,21 доларів США, в тому числі прострочені відсотки - 28581,23 долари США, заборгованість з комісії - 7020,00 доларів США, в тому числі прострочена комісія 7020 доларів США, погашено пені в тому числі списано - 727, 98 доларів США, заборгованість з пені - 514411,48 долари США, всього заборгованість за кредитом 659477,57 долари США, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штраф (відсоток від суми заборгованості) - 32973,88 доларів США, разом - 892482,84 долари США .

В той же час, вказані розрахунки не можуть бути прийняті судом в якості належного та достовірного доказу наявної суми кредитної заборгованості, оскільки належними та допустимими доказами, в розрізі заявлених позовних вимог є відомості які підтверджують відкриття на ім`я відповідача відповідного рахунку та виписка по даному рахунку, які і мали б підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, чи сплачувались позичальником грошові кошти в рахунок погашення тіла кредиту та/або відсотків за користування кредитними коштами. В той же час, таких доказів позивач суду не надав, а розрахунок містить лише відомості про загальну суму заборгованості по тілу кредиту, загальну суму заборгованості по відсоткам, комісії, пені, штрафу та сумарну заборгованість по цими видами заборгованості, при цьому, не містить формули по цими видами заборгованості.

В уточненій позовній заяві від 13 листопада 2018 року позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року в розмірі 692482,84 долари США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26 квітня 2013 року складає 5532937,91 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 109091,98 доларів США, заборгованість по відсоткам - 28954,21 доларів США, заборгованість по комісії - 7020,00 доларів США., пеня - 514411,48 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) - 32973,88 доларів США.; звернути стягнення на квартиру, загальною площею 71,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку в органі МВС України, до повноважень якого входить питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири.

В той же час, до уточнених позовних вимог позивачем також не надано доказів в підтвердження наявності заборгованості відповідача за кредитним договором № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року, таких як виписки з особового рахунку відповідача станом на дату заявлення уточнених позовних вимог, надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 136691,04 доларів США відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року від 20 серпня 2010 року.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України).

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Позивачем не надано суду виписки з особового рахунку відповідача, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному в уточненій позовній заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Оскільки за приписами ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд має зазначити в резолютивній частині рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки суму заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості навести у мотивувальній частині рішення, позивач повинен довести суму заборгованості за кредитним договором та надати обґрунтований розрахунок суми заборгованості за кредитним договором.

Суд позбавлений можливості встановити суму заборгованості ОСОБА_3 по кредитному договору № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами наявності у відповідача заявленої позивачем заборгованості по кредитному договору № КІМОGА0000053п від 27 грудня 2007 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вказану практику Європейського суду з прав людини суд не вдається до дослідження та оцінки доказів щодо позовних вимог про виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки) зі зняттям з реєстраційного обліку, оскільки суд дійшов обґрунтованих висновків про відмову позивачу у зверненні стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої позивачем не доведено.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення та виселення.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відшкодування судових витрат не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 626, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 12, 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 141, 209, 210, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (, м. Київ вул. Грушевського, 1-Д) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (м. Київ вул. Краківська, 20) про звернення стягнення та виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2019 року.

Суддя: