Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1471/19
Провадження № 2/483/606/2019
17 жовтня 2019 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря Данилової А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
16 серпня 2019 року адвокат Шулика-Гінкулова А.Г. звернулась до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом, предметом якого є: визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що вищевказаний будинок належить їй на праві особистої приватної власності з 2003 року. Оскільки відповідачі фактично не проживають в даному будинку з листопада 2018 року, а наявність зареєстрованих осіб позбавляє позивачку права розпорядитись власним нерухомим майном, вона змушена звернутись до суду.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 61).
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 14 листопада 2003 року позивачка набула у спадщину від померлого чоловіка, ОСОБА_4 , житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Право власності на даний будинок позивачка зареєструвала 26 листопада 2003 року (а.с. 9).
З довідок вих. №1098, вих. №1177, вих. №1175, виданих Чорноморською сільською радою 15 серпня 2019 року та 13 вересня 2019 року, слідує, що відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 13, 28, 30).
За змістом акту обстеження про проживання громадян від 15 серпня 2019 року, відповідачі за вищевказаною адресою не проживають з листопада 2018 року, що підтверджують свідки ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ) (а.с. 14).
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України).
Сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту (пункт 4 частини 1 статті 406 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачі зареєстровані в належному позивачці на праві особистої власності будинку, проте з листопада 2018 року в ньому не проживають.
З урахуванням викладеного, а також того факту, що правомочності власника включають щонайменше право володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а речове право відповідачами фактично не використовується, проте обмежує право власності позивачки, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 10-13, 259, 263-265, 281-282 ЦПК України,-
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим будинком АДРЕСА_1 .
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: