УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2785/19

18 жовтня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Остапенко Володимир Сергійович, звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України неповнолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що 13.07.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, після чого постійно проживали разом та вели спільне господарство. 05.07.2012 року за спільними заяви шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано і ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 . Проте, після розірвання шлюбу, сторони помирились і продовжили проживати разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу і ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 . За час спільного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину сина ОСОБА_1 , який за заявою матері був записаний за прізвищем Сусь. Вказує, що у ОСОБА_1 не було сумнівів, що батьком дитини є саме він. Вказує, що після цього стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 погіршились і сторони на даний час проживають окремо, а заявник вирішив подати позов про визнання батьківства, але йому відомо, що ОСОБА_3 неодноразово виїжджала за межі України разом із сином ОСОБА_1 , а відтак вважає, що остання може вивезти сина за межі України. Вказує, що забезпечення позову необхідне задля недопущення здійснення відносно малолітньої дитини будь-яких дій у майбутньому без згоди батька дитини. Також вказує, що існує очевидна небезпека того, що для відновлення прав ОСОБА_1 на побачення та спілкування з дитиною сином ОСОБА_8 , необхідно буде докласти значних зусиль, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам статті 151 Цивільного процесуального кодексу України та приймається судом.

Разом з тим суд враховує наступне.

Види забезпечення позову визначені у ст.150 Цивільного процесуального кодексу України і дана норма не містить такого способу забезпечення позову як заборона у праві виїзду будь-якої особи за межі України.

Крім того, за положеннями даної норми, заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії як правило застосовуються щодо відповідача, а у даному випадку малолітня дитина не є відповідачем у справі.

Питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст.441 ЦПК України та може мати місце за поданням державного виконавця на стадії виконання рішення суду.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон особи за ухвалою суду в порядку способу забезпечення заявленого до нього позову, а у даному випадку малолітній ОСОБА_1 навіть не є відповідачем у справі, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заявишляхом заборони виїзду за кордон неповнолітньому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд також не вбачає підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки таких обставин не наведено в заяві про забезпечення позову та доказів на їх існування не надано.

За вказаних обставин, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, подана представником адвокатом Остапенком В.С. до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. В. Левчук