Єдиний унікальний номер 234/9362/17 Номер провадження 22-ц/804/1902/19
Єдиний унікальний номер 234/9362/17 Головуючий у 1 інстанції Літовка В.В.
Номер провадження 22-ц/804/1902/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: Корчистої О.І.

суддів: Азевича В.Б., Тимченко О.О.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті цивільну справу №234/9362/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 січня 2019 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1994 року.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 квітня 2017 року шлюб між ними був розірваний.

Вказуючи, що за час шлюбу ними було придбано рухоме та нерухоме майно на загальну суму 2 030 030 гривень, яке, відповідно до ст.60 СК України та ст.368 ЦК України, належить їм на праві спільної сумісної власності, просила визнати за нею право власності на ? частку такого майна, стягнути з відповідача на її користь різницю вартості часток в розмірі 10 435 гривень та судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені: визнано за ОСОБА_1 право власності на наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 149 730 гривень;

1/2 частку будівлі центральної контори, яка складається з адміністративної будівлі «А-2, А1 -1, а-а4, п/д» площею 1007,2 кв. м, будівля котельні «Б» площею 79,6 кв. м, блоку гаражів «В,Г,Д,Е» площею 119,4 кв. м, погріб «п/д», вбиральні «Ж», вимощення 1, що розташовані в АДРЕСА_2 , вартістю 250 650 гривень;

1/2 частку земельної ділянки площею 0,6351 га кадастровий №:00:002:0053, розташованої АДРЕСА_2 , вартістю 8 350 гривень;

машину відсадочну «Tornado» (для виготовлення кондитерських виробів) АС 600 2005 року випуску, виробництво Польща, вартістю 200 000 гривень;

піч для кондитерських виробів «MIWE Michael Wenz» випуску 1994 року, виробництво Німечина, вартістю 110 000 гривень;

розкатку для слойки «Rollmatik», 2009 року випуску, виробництво Італія, вартістю 220 000 гривень;

стіл з нержавійки для слойки 2010 року випуску 1шт, виробництво Україна, м Запоріжжя, вартістю 5 000 гривень,

столи з нержавійки 2 шт, 2009 року випуску, виробництво Україна, м. Запоріжжя, вартість кожного 3 500 гривень, всього на суму 7000 гривень;

автомобіль ГАЗ 3302 ГАРЗІ-І 2007 року випуску виробництво Росія, м. Нижній Новгород, типу вантажний фургон малотоннажний, двигун 2464 cud . Cm X НОМЕР_3 шасі(рама) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 зареєстрований на ОСОБА_2 , вартість 35 000 гривень;

комп`ютер 2007 року випуску, виробництво Україна, вартістю 5 000 гривень;

міксер «Hodart» 2005 року випуску, виробництво Франція, вартістю 11 000 гривень;

мийка для посуду 1шт 2009 року випуску, виробництво Україна, м. Запоріжжя, вартістю 6000 гривень;

машина термоупаковочна, 2012 року випуску, виробництво Італія, вартістю 5 000 гривень.

Всього на суму 1 004 580 гривень.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно:

1/2 частку будівлі центральної контори, яка складається з адміністративної будівлі «А- 2, А1-1, а-а4, п/д» площею 1007,2 кв.м, будівля котельні «Б» площею 79,6 кв.м, блоку гаражів «В,Г,Д,Е» площею119,4 кв.м, погріб «п/д», вбиральні «Ж», вимощення 1, що розташовані АДРЕСА_2 , вартістю 250 650 гривень;

1/2 частку земельної ділянки площею 0,6351 га кадастровий №:00:002:0053, вартістю 8 350 гривень, розташованої вул АДРЕСА_2 ;

тістозамішувальну машину 1997 року випуску, виробництво АО «РОСС» Україна м. Харків, вартістю 5 000 гривень;

міксер «Spomasz torun» 2005 року випуску, виробництво Польща, вартістю 40 000 гривень;

міксер «Rego» 1998 року випуску, виробництво" Rieh Hofheinz and Co" Німеччина, вартістю 14 300 гривень;

машину для переробки цукру в пудру 2005 року випуску, виробництво ЧП «Імпексмаш» м. Кіровоград Україна, вартістю 3 000 гривень;

мукопросіювач 1997 року випуску, виробництво АО «РОСС» Україна м. Харків, вартістю 1 000 гривень;

піч для кондитерських виробів «MIWE Michael Wenz» випуску 1994 року, виробництво Німеччина, вартістю 110 000 гривень;

машину глазировочну , випуску 2008 року, виробництво ЧП «ДАН» Україна м. Львів, вартістю 150 000 гривень;

шафа електрична для розстойки тістових заготівок 2010 року випуску, виробництво ЧП «ДАН», Україна м. Львів, вартістю 33 000 гривень;

міксер 100 л. «Canol» 2009 року випуску, виробництво Італія, вартістю 81 500 гривень;

холодильна камера 2009 року випуску, виробництво Україна м. Краматорськ, вартістю 80 000 гривень;

дозатор для кексів, еклерів, слойок 2009 року випуску, виробництво Італія, вартістю 24200грн;

столи з нержавійки для слойки 2010 року випуску 2шт, виробництво Україна, м Запоріжжя, вартістю кожний по 5 000 гривень, всього 10 000 гривень;

столи з нержавійки 3 шт, 2009 року випуску, виробництво Україна, м. Запоріжжя, вартість кожного 3 500 гривень, всього на суму 10 500 гривень;

мийку для посуди 1шт 2009 року випуску, виробництво Україна, м. Запоріжжя, вартістю 6 000 гривень;

комп`ютер 2007 року випуску, виробництво Україна, вартістю 5 000 гривень;

принтер 2007 року випуску , виробництво Україна, вартістю 1 300 гривень;

кондиціонер 2010 року випуску, виробництво Корея, вартістю 3 500 гривень;

автомобіль марки ГАЗ 330232-414, 2006 року випуску, типу «вантажний фургон», двигун 2464 cud. cm X НОМЕР_6 шасі НОМЕР_7 , виробництво Росія м Нижній Новгород, реєстраційний номер НОМЕР_8 зареєстрований на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва НОМЕР_9 , виданого 20 лютого 2007 року РЕВ 13 МРВ м. Краматорська, вартість 35 000 гривень.

Всього на суму 1 025 450 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості часток в розмірі 10 435 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 8 320 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу відповідно до якої просить рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 січня 2019 року скасувати частково.

Визнати право власності на все перелічене у рішенні суду першої інстанції майно за ним, визнати його одноособовим обов`язком сплату грошових зобов`язань.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів зазначає, що оцінка вартості квартири не відповідає її дійсної вартості, до матеріалів справи не долучено висновки експерта та не зрозуміло яким чином визначена вартість квартири.

Судом не з`ясовано за які кошти набувалось спірне майно, не з`ясовано наявність грошових зобов`язань.

Вважає, що у разі поділу майна, яке використовується ним у підприємницькій діяльності, необхідно враховувати не тільки активи підприємницької діяльності, а й зобов`язання, які виникли внаслідок цієї підприємницької діяльності.

Зазначає, що суд не врахував борги, які виникли внаслідок підприємницької діяльності, що на примусовому виконанні у Краматорському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькі області знаходиться ряд виконавчих проваджень, які він вважає, мають бути враховані під час поділу спільного сумісного майна подружжя.

Також не враховано заборгованість перед ПАТ «ПроКредитБанком», ТОВ «АПК Ресурс», не враховано стягнення штрафу Держпраці.

Заявлене клопотання про проведення оцінки вартості квартири, судом безпідставно залишено без задоволення.

Зазначає, що до матеріалів справи не долучено докази на підтвердження його заперечень.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач ОСОБА_1 подала відзив, в якому зазначила, що під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не надав будь-яких заперечень, не заявив свої вимоги (зустрічні) про поділ сумісного майна та не надав доказів на спростування позовних вимог.

Зазначає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали та просили задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції буз змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 1994 року між сторонами зареєстровано шлюб.

На підставі рішення Краматорського міського суду від 27 квітня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

З копії договору купівлі-продажу від 16 березня 1998 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 вересня 2010 року вбачається, що ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.15-16)

З копії договору купівлі-продажу від 18 квітня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 придбав у власність адміністративну будівлю в АДРЕСА_2 . (а.с.17-19)

З копії державного акту направо власності на земельну ділянку від 30 березня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки в АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 7303 від 10 грудня 2010 року. (а.с.20)

З кредитного договору № 211М-03 від 23 травня 2003 року та договору майнової поруки від 23 травня 2003 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредит у ЗАТ КБ «Приватбанк» в сумі 3000 доларів США на строк 24 місяців зі сплатою 19% річних. (а.с.21-22).

З кредитного договору № Кр-1106/07.04 від 30 липня 2004 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредит у ЗАТ «ПроКредит Банк» в сумі 10 000 гривень на строк 12 місяців зі сплатою 30% річних. Поручителем за вказаним договором виступила ОСОБА_1 - а.с.23.

З кредитного договору № 102М-07 від 21 лютого 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредит в ЗАТ КБ «Приватбанк» в сумі 53 000 гривень зі строком погашення до 20 лютого 2012 року. (а.с.25-27)

З кредитного договору № 77335-CRED від 20 липня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав в ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит в сумі 25 000 гривень зі строком погашення 18 липня 2008 року.

З кредитного договору № 426М-07 від 24 липня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав в ЗАТ КБ «Приватбанк» кредит в сумі 57 000 гривень зі строком погашення 10 липня 2012 року Поручителем за вказаним договором є ОСОБА_1 (а.с.32-36)

З кредитного договору № 001-04156-270907 від 27 вересня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредит ТОВ КБ «Дельта» в сумі 4000 гривень. на придбання комплекту газобалонного обладнання. (а.с.38-39)

З кредитного договору № 004-04209-041207 від 04 грудня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредит ТОВ КБ «Дельта» в сумі 5946 гривень. на придбання комп`ютера DiaWest, монітору LG, МФП Canon. (а.с.40-42)

З кредитного договору № 219181-CRED від 02 квітня 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала кредит в ЗАТ КБ «Приватбанк» в сумі 50 000 гривень зі строком погашення 26 березня 2010 року. (а.с.43-46)

З кредитного договору № 003-04248-150310 від 15 березня 2010 року вбачається, що ОСОБА_5 отримав в ПАТ «Дельта Банк» кредит в сумі 7 000 гривень на придбання наступного майна: монітору LG, ПК для інтернету, відеокамери StandartDefinition Panasonic, миши дротової Logitech, клавіатури Datamax DMRB-1002, клавіатури Datamax DMRB-2928. (а.с.47-49).

З договору про надання траншу № 902.42511/FW902.279 від 27 грудня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав в ПАТ «ПроКредитБанк» кредит в сумі 60 000 гривень на 9 місяців для поповнення обігових коштів. (а.с.53-54)

З договору про надання овердрафту № 902.42511/FW902.279 від 27 грудня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав в ПАТ «ПроКредитБанк» кредит в сумі 24 000 гривень до 27 червня 2012 року для поповнення обігових коштів. (а.с.55-56)

З договору застави рухомого майна № FIL.23732 -ДЗ2 від 27 грудня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 надав в заставу ПАТ «ПроКредит Банк» в цілях забезпечення виконання основних зобов`язань наступне майно: автоматичну тісторозкочувальну машину, марка ROLLMATIC. (а.с.57-59)

З договору застави рухомого майна № FIL.23732 -ДЗ 1 від 27 жовтня 2011 року вбачається, що ОСОБА_2 надав в заставу ПАТ «ПроКредит Банк» в цілях забезпечення виконання основних зобов`язань наступне майно: транспортний засіб ГАЗ 3302 ГАРЗІ- 1 СПГ д.н.з. НОМЕР_5 та транспортний засіб ГАЗ 330232-414 ГАРЗІ- 1 СПГ. (а.с.61-65)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини третьої статі 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, майно, яке зазначено у позовній заяві є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції за наступних підстав.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Майно фізичної особи - підприємця, як майно для професійної діяльності члена сім`ї і яке придбане за кошти від своєї діяльності як підприємця і використовується в його підприємницькій діяльності не в інтересах сім"ї, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

З матеріалів справи вбачається що за час шлюбу придбане майно у вигляді машини відсадочної «Tornado», пічі для кондитерських виробів «MIWE Michael Wenz», розкатка для слойки «Rollmatik», столи з нержавіючої сталі, комп`ютерів, міксеру «Hodart», мийки для посуду, машини термоупаковочної, тістозамішувальної машини, міксеру «Spomasz torun», міксеру «Rego», машини для переробки цукру в пудру, мукопросіювачу, пічі для кондитерських виробів «MIWE Michael Wenz», машини глазировочної, шафи електричної для розстойки тістових заготівок, міксеру 100 л. «Canol», холодильної камери, дозатору для кексів, еклерів, слойок мийки для посуду 2009 року випуску, принтеру та кондиціонеру.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 пояснила, що в період шлюбу вона також була фізичною особою-підприємцем та придбане ними вищенаведене виробниче обладнання, яке вона вказала у позовній заяві, використовувалось нею та чоловіком для здійснення їх підприємницької діяльності в інтересах сім"ї.

Як убачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач ОСОБА_1 в період з 14 червня 2010 року по 30 січня 2012 року здійснювала підприємницьку діяльність: виробництво сухарів, печива, пирогів і тістечок тривалого зберігання.

Сторони не заперечували, що спірне майно у вигляді наведеного вище виробничого обладнання придбано ними за час шлюбу.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для поділу зазначеного майна, оскільки такі доводи при їх перевірці апеляційним судом не знайшли свого підтвердження, висновки суду в цій частині є вірними.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб.

Виходячи з пояснень сторін та наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є:

квартира АДРЕСА_1 ;

будівля центральної контори, яка складається з адміністративної будівлі "А-2, А1 -1, а-а4, п/д" площею 1007,2 кв. м, будівля котельні "Б" площею 79,6 кв. м, блоку гаражів "В,Г,Д,Е" площею119,4 кв. м, погріб "п/д", вбиральні "Ж", вимощення 1, що розташовані в АДРЕСА_2, вартістю 250 650 гривень;

земельна ділянка площею 0,6351 га кадастровий №:00:002:0053, розташованої АДРЕСА_2 , вартістю 8 350 гривень;

автомобіль ГАЗ 3302 ГАРЗІ-І 2007 року випуску виробництво Росія, м. Нижній Новгород, типу вантажний фургон малотоннажний, двигун 2464 cud . Cm X НОМЕР_3 шасі(рама) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 зареєстрований на ОСОБА_2 , вартість 35 000 гривень;

автомобіль марки ГАЗ 330232-414, 2006 року випуску, типу «вантажний фургон», двигун 2464 cud. cm X НОМЕР_6 шасі НОМЕР_7 , виробництво Росія м. Нижній Новгород, реєстраційний номер НОМЕР_8 зареєстрований на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва НОМЕР_9 , виданого 20 лютого 2007 року РЕВ 13 МРВ м. Краматорська, вартість 35 000 гривень.

Отже, вказане майно також підлягає поділу як спільне майно подружжя.

Доводи апеляційної скарги про придбання зазначеного майна, крім квартири, для здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження та спростовуються письмовими доказами.

Проте, визначаючи в порядку ст.372 ЦК України вартість спірної квартири АДРЕСА_1 , яка є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу, суд першої інстанції, вказуючи її вартість в розмірі 149 730 гривень, не перевірив підтвердження саме такої вартості та дійшов необґрунтованого письмовими доказами висновку про саме таку її вартість.

Відповідно до наданого відповідачем у суді апеляційної інстанції Звіту про оцінку майна, вартість спірної квартири складає 459 320 гривень. (а.с. 176-185)

Позивачем ОСОБА_1 зазначена у Звіті вартість спірної квартири не спростована.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині є обґрунтованими, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні з визначенням вартості спірної квартири в розмірі 459 320 гривень.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Частина 8 ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» встановлює, що у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Іншими словами, із змісту зазначених норм випливає, що при порушенні зобов`язання одним з подружжя останній відповідатиме своєю часткою у праві спільної сумісної власності, а не спільним сумісним майном у цілому.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Щодо доводів відповідача про не встановлену судом наявність грошових зобов`язань, боргів які виникли внаслідок підприємницької діяльності, колегія суддів апеляційного суд зазначає, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Враховуючи, що боргові зобов`язання виникли під час здійснення ОСОБА_2 підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, то такі боргові зобов`язання не є в розумінні ст.61 СК України спільною сумісною власністю та не підлягають врахуванню при поділі майна подружжя.

Отже, доводи апеляційної скарги про необхідність поділу боргових зобов`язань ОСОБА_2 , які виникли внаслідок здійснення ним підприємницької діяльності, не ґрунтуються на нормах матеріального закону, наведеного вище , а тому не є підставою для скасування рішення суду з цих підстав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи в частині невірного визначення вартості спірної квартири знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та дають підстави вважати, що судом першої інстанції в цій частині порушено норми матеріального та процесуального права.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення в частині визначення вартості спірної квартири ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, що в розумінні ст. 376 ЦПК України є підставою для його зміни, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, судове рішення в цій частині зміні з визначенням вартості спірної квартири в розмірі 459 320 гривень.

Керуючись ст.ст. 7, 19, 367, 369, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 17 січня 2019 року в частині визначення розміру вартості квартири АДРЕСА_1 змінити, визначивши її вартість в розмірі 459 320 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.І. Корчиста

Судді: В.Б. Азевич

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складений 09 жовтня 2019 року.

Головуючий: О.І. Корчиста