Справа № 222/39/15-ц
Провадження № 6/222/20/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко Ксенія Олександрівна, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко К.О., звернулася до суду із вищезазначеною заявою, вказуючи, що згідно виконавчого листа № 2/222/80/2015 від 13.02.2015 року з неї на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/4 частині на кожну дитину з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2015 року. На підставі вищевказаного листа було відкрито виконавче провадження, згідно якого нею помірно сплачувались аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Добровільна сплата нею аліментів підтверджується квитанціями. Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 16.05.2019 року передбачено, що вона має борг зі сплати аліментів у розмірі 73537,00 грн. Проте, від своїх обов`язків щодо сплати аліментів вона не відмовляється, вона сплачувала мінімальні платежі, так як вона не була працевлаштована та не отримувала заробітну плату. На даний час вона має намір виїхати до Польщі, де збирається працевлаштуватися та погашати утворившийся борг. Але тимчасове обмеження на виїзд перешкоджає це зробити, а в Україні працевлаштуватися вона не може, оскільки заробітна плата, яка їй пропонується, не дозволяє в повному обсязі сплачувати аліменти та не забезпечує її матеріальних потреб. В зв`язку з чим, просить зняти їй тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, яке встановлено старшим державним виконавцем Харченко А.О. від 16.05.2019 року на підставі виконавчого провадження № 46593000.

Заявниця ОСОБА_1 , яка є боржником, у судове засідання не з`явилася. Надала суду письмову заяву, в якій заяву підтримала та просила справу розглянути у її відсутність.

ОСОБА_2 , який є стягувачем, у судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив не дозволити ОСОБА_1 покидати територію України у зв`язку з заборгованістю по аліментам в розмірі 76767 грн., а також просив справу розглянути у його відсутність. Крім цього додав довідку розрахунок розміру аліментів ОСОБА_1 старшого держвиконавця від 07.10.2019 р.

Представник Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Харченко А.О. у судове засідання не з`явилася. Надала суду відзив на заяву, в якому просила у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтувала тим, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржниці ОСОБА_1 було винесено не в порядку ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а відповідно до п.1 ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Тому жодні доводи щодо неправильної оцінки державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання зобов`язань та необхідності наявності факту ухилення боржника для встановлення тимчасового обмеження не мають братися судом до уваги при вирішенні питання через те, що процедури встановлення обмеження у відповідності до ст. 18 та п.1 ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» є відмінним, стосується різних категорій стягнень та не можуть впливати одна на одну. Згідно п.1 ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» єдиною підставою для встановлення боржнику обмеження є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Станом на 16.05.2019 року сума заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 склала 73537,00 грн. що перевищило суму платежів більше трьох років, саме тому старшим державним виконавцем Харченко А.О. було винесено постанову про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України для забезпечення виконання судового рішення, впливу на боржника та забезпечення інтересів стягувача ОСОБА_2 на належне утримання дітей. Крім цього, зазначила, що заперечення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, які наведені у заяві, не є підставою для скасування тимчасового обмеження, оскільки для категорії справ про стягнення аліментів передбачається інша підстава для скасування обмеження у праві виїзду за межі України. За період з 19.01.2015 року по 30.09.2019 року було нараховано аліменти на утримання дітей у розмірі 96467,00 грн., боржником сплачено за цей час суму 19700,00 грн., що свідчить про неналежне виконання покладених на ОСОБА_1 обов`язків щодо сплати аліментів на утримання дітей. Станом на 30.09.2019 року заборгованість складає 76767,00 грн. заборгованість не погашена, а тому відсутні законні підставі для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Окрім цього, скасування обмеження ставить під загрозу виконання зобов`язання про сплату боргу по аліментам, оскільки ніяк не гарантуються повернення боржника в Україну після виїзду та наміри сплатити борг на утримання дітей. Також просила справу розглянути без участі представника ДВС, та надала розрахунок розміру аліментів боржника та копію виконавчого листа.

Враховуючи, що неявка учасників справи не перешкоджає судовому розгляду заяви про скасування обмеження у праві виїзду за межі України, суд розглянув зазначену заяву в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відсутність нез`явившихся учасників процесу.

Ознайомившись з поданою заявою та доданими до неї матеріалами, розглянувши письмові заяви заявниці та стягувача, відзив на заяву, дослідивши матеріали додані до заяв та відзиву, матеріали цивільної справи № 222/39/15-ц, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 02.02.2015 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1/4 частині на кожну дитину з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2015 року і дане рішення набрало законної сили 13.02.2015 року.

На виконання вищевказаного рішення Володарським районним судом Донецької області 16.02.2015 року ОСОБА_2 було видано виконавчий лист.

Постановою серії ВП № 46593000 від 23.02.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/222/80/2015 виданого Володарським районним судом Донецької області про стягнення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Постановою старшого державного виконавця Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області серії ВП № 46593000 від 16.05.2019 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що на момент встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за період з 19.10.2015 року по 30.04.2019 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 73537,00 грн., що перевищувала суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до розрахунку розміру аліментів Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 03.10.2019 року ОСОБА_6 у період з 19.01.2015 року по 30.09.2019 року має заборгованість по аліментам в розмірі 76767,00 грн., що також підтверджується довідкою розрахунком розміру аліментів від 07.10.2019 р.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено зокрема у випадку, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п.1 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанов у про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

При цьому, ч.ч. 5-7 ст. 441 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Суд, вирішуючи заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, не вважає, що відсутність коштів для погашення боргу та необхідність виїзду за кордон з метою їх заробітку є підставами для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки боржник не довів неможливість отримання відповідного доходу для погашення боргу на території України, зокрема і неможливість працевлаштування.

Окрім цього, суд враховує, що статтею 441 ЦПК України не встановлено підстав для скасування судом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, однак з аналізу наведених вище законодавчих норм, слідує висновок, що підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи, що судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 16.05.2019 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, як захід забезпечення виконання рішення Володарського районного суду Донецької області від 02.02.2015 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та враховуючи, що на час розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження заборгованість ОСОБА_1 по аліментам не погашена та становить 76767,00 грн., а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Крім цього, заявниці слід роз`яснити, що відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 247, 258-261, 353, 354, 441, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко Ксенія Олександрівна, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Роз`яснити заявниці, що відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складання.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Датою винесення ухвали є дата її повного складання.

Повна ухвала складена 09.10.2019 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець