Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 711/5099/15-ц

провадження № 61-18465св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого: Сімоненко В.М.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є.В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представники відповідачів- ОСОБА_5, ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючих в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Дунаєва С.О. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів Пономаренка В.В., Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 01 вересня 2008 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту, за яким позичальник отримав кредит в іноземній валюті в сумі 56 420 доларів США, строком до 31 серпня 2029 року зі сплатою процентів 12,5 річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 01 вересня 2008 р.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту та процентів за його використання банк заявив вимогу про дострокове погашення заборгованості, яка не була виконана відповідачами. У зв`язку з цим банк звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитом та процентами в розмірі 48 770,44 дол. США та пені в сумі 22 720,65 грн., а також просив стягнути з відповідачів судові витрати з оплати судового збору.

У листопаді 2016 року з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 01.03.2013 р. між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою змінено схему погашення кредиту на ануїтетну та встановлено обов`язок позичальника погашати кредит шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 532 дол. США на місяць. Також зазначеною додатковою угодою було змінено умови нарахування відсотків на прострочену суму основного боргу і передбачено нарахування подвійної відсоткової ставки на таку суму, що свідчить про збільшення обсягу зобов`язання позичальника, а відтак потребує обов`язкової згоди поручителя на такі зміни. Додаткову угоду №1 від 01 березня 2013 року до договору поруки, яка передбачає згоду поручителя на зміну умов кредитного договору від 01 вересня 2008 року, ОСОБА_2 не підписував, оскільки наявний на цій угоді підпис зроблений не ним, а іншою особою, тому вважав, що його порука є припиненою.

ОСОБА_2 просив визнати поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 226732 від 01.09.2008 року припиненою, та призначити у справі судову почеркознавчу експертизу.

У грудні 2016 року з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та похідних від нього договорів недійсними.

ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту від 01.09.2008 р., додаткові угоди до цього договору - №1 від 21.06.2010 р., №2 від 01.03.2013 р., та договори в забезпечення виконання кредитних зобов`язань - договір поруки №226732 від 01.09.2008 р. та іпотечний договір від 01.09.2008 р., як такі що вчинені під впливом обману.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 в особі своїх представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надав суду апеляційної інстанції заяву про уточнення у якій остаточно просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати Договір про надання споживчого кредиту з Правилами від 01 вересня 2008 року № 0, Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту від 21 червня 2010 року ( том 3, а.с.73,74).

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01.09.2008р. в розмірі 47 706,44 дол. США та пеню в розмірі 22 720,65 грн.

Додатково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 01.09.2008р. в розмірі 1 064 дол. США.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою та вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та похідних від нього договорів недійсними відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача про дострокове повернення кредиту та процентів за його використання ґрунтуються на законі та передбачені умовами кредитного договору, а тому підлягають задоволенню. Порука відповідача - ОСОБА_2 - щодо періодичних платежів, які був зобов`язаний здійснити позичальник у червні та липні 2014 року (два платежі по 532 дол. США) припинилася, а вимога кредитора про дострокове виконання основного зобов`язання за кредитним договором заявлена поза межами строку поруки, тому позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанку» до поручителя підлягають задоволенню частково.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою залишено без змін.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та похідних від нього договорів недійсними в апеляційному порядку не переглядалось.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Представники скаржників просили скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючих в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано цивільну справу з Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року зупинено виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу № 711/5099/15-ц передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули уваги на те, що позивач не надав суду оригінали документів, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредиту, генеральну ліцензію, індивідуальну ліцензію.

Судами було допущено припущення щодо встановлення фактів перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутній договір про відкриття поточного рахунку, квитанція про сплату комісії за відкриття поточного рахунку, а також відсутній рух коштів.

Суди не звернули уваги на те, що Додаткову угоду від 01 червня 2010 року № 1 ОСОБА_2 . не підписував.

Оскільки позивач не надав первинні документи та оригінали документів, на підставі яких обґрунтовані позовні вимоги, тому суди неправильно встановили обставини справи про отримання кредиту.

Судами також не надано оцінку тому, що надана позивачем виписка не є належним доказом заборгованості, оскільки не передбачена Інструкцією, а кредитна справа взагалі відсутня.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 01 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за яким банк зобов`язувався надати відповідачеві кредит в іноземній валюті в сумі 56420 дол. США ( том 1, а.с.5-6).

Умовами кредитного договору передбачено, що банк надає кредит у вигляді одного траншу в розмірі 56420 дол. США, що дорівнює еквіваленту 273422,60 грн., шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 в банку (п..1.2.1-1.2.5 договору). Сторони визначили цільове використання кредиту - для особистих потреб позичальника, а саме придбання житла (п.1.2.6). Процентна ставка за кредитом складала 12,5% річних (п.1.2.9).

Повернення кредиту мало здійснюватись згідно графіку погашення кредиту, який є додатком №1 до договору, у строк до 31 серпня 2029 року (п.1.2.8) ( том 1, а.с.7-12).

Сплату відсотків за користування кредитом встановлено з 01числа до 20 числа кожного місця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п.1.2.10).

Сторони визначили, що кредитний договір укладений на умовах споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» ( том 1, а.с.13-25).

При укладанні договору сторони погодили графік платежів та визначення сукупної вартості кредиту, що є додатком №2 до договору і є його невід`ємною частиною (том 2 а.с.150-154).

01 вересня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №226732 (том1,а.с.29-31).

Умовами зазначеного договору поруки передбачено солідарну відповідальність поручителя перед банком за невиконання позичальником усіх його зобов`язань (п.п.1.1, 1.4 договору поруки). Пунктом 3.1 договору поруки передбачено, що порука діє до повного припинення всіх зобов`язань позичальника.

01 вересня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , було зараховано кредитні кошти в розмірі 56420 дол. США, що еквівалентно 273422,60 грн, що підтверджується меморіальним ордером № ( том 2, а.с.89 ).

21 червня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту, якою сторони змінили строк сплати процентів і визначили, що сплата процентів здійснюється з 01 до 25 числа кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти (том 1, а.с.26).

01 березня 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту, якою сторони змінили умови виконання кредитних зобов`язань і визначили, що погашення кредиту та сплата відсотків з 01 березня 2013 року відбуватиметься шляхом внесення ануїтетних платежів в розмірі по 532 дол. США на місяць (том 1, а.с.27-28).

Пунктом 1 цієї угоди передбачено, що в системі обліку банку реєстраційний номер кредитного договору може бути змінений з 0 на 1. Цією ж угодою сторони визначили новий графік платежів та сукупну вартість кредиту (том 2, а.с.156-159).

01 березня 2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 01 вересня 2008 року, яким поручитель погодився із змінами, внесеними до основного кредитного договору ( том 1, а.с.32).

Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості в період з вересня 2008 року до червні 2014 року позичальником не було допущено прострочень щомісячних платежів з повернення кредиту та відсотків за його користування, за виключенням кількох випадків. Починаючи з червня 2014 року ОСОБА_1 систематично не здійснював належних щомісячних платежів на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 27 травня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 48 770,44 дол. США, яка складалась з наступного: заборгованість за кредитом - 43 345,61 дол. США, за відсотками - 5 5424,83 дол. США. Також банком розраховано пеню відповідно до п. 4.1 Правил споживчого кредитування позичальників, в розмірі 22 720,65 грн, яка складалась з пені за несвоєчасне погашення кредиту - 3 570,01 грн, відсотків - 19 150,64 грн (том 1, а.с. 56-57, 58-61 62-65, 66).

26 лютого 2015 року кредитор надіслав вимогу відповідачам про погашення простроченої заборгованості в сумі 667,83 дол. США за кредитом та 3585,74 дол. США за процентами протягом 31 календарного дня з дати одержання вимоги, тому з наступного дня після закінчення цього строку вимагав дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів за його користування в сумі 46931,35 дол. США

Дані вимоги відповідачами у добровільному порядку виконані не були.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи те, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та похідних від нього договорів недійсними в апеляційному порядку не переглядалось, тому в цій частині рішення суду не є предметом даного касаційного перегляду.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Доводи касаційної скарги відносно того, що суди не звернули уваги на те, що позивач не надав суду оригінали документів, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредиту, генеральну ліцензію, індивідуальну ліцензію не заслуговують на увагу.

В судовому засіданні 16 грудня 2016 року судом було досліджено оригінали кредитного договору, графік платежів від 01 вересня 2008 року, договір поруки від 01 вересня 2008 року, додаткову угоду №1, додаток № 3 до договору, Тарифи банку, додаток 1/1 (том 2 , а.с. 75 зворотній бік).

Доводи касаційної скарги відносно того, що судами було допущено припущення щодо встановлення фактів перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутній договір про відкриття поточного рахунку, квитанція про сплату комісії за відкриття поточного рахунку, а також відсутній рух коштів, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Пунктом 1.2.5 Договору про надання споживчого кредиту сторони договору погодили між собою надання кредиту Банком, яке полягало у наданні Банком шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у Банку.

Таким чином, на момент укладання договору ОСОБА_1 вже мав відкритий в АКІБ «УкрСиббанк» особистий поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Суди, задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» , правильно посилалися на наявний в матеріалах справи меморіальний ордер від 01 вересня 2008 року № , з якого вбачається надання кредиту у валюті 56 420,00 дол. США, що еквівалентно 273 422,60 грн, шляхом перерахування на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у АТ «УкрСиббанк».

Зазначені дії в сукупності свідчать про те, що банк належним чином виконав свої зобов`язання з надання кредиту ОСОБА_1 .

У свою чергу відповідач всупереч вимогам статті 81 ЦПК протилежного не навів.

Доводи касаційної скарги відносно того, що суди не звернули уваги на те, що Додаткову угоду від 01 червня 2010 року № 1 ОСОБА_2 не підписував, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

При поданні у листопаді 2016 року зустрічного позову про визнання поруки такою, що припинена, ОСОБА_2 заявлялось клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи (том 1 а.с.220-222).

В ході судового розгляду справи, представник відповідача ОСОБА_5 просила залишити дане клопотання без розгляду (т.2 а.с.173).

При поданні апеляційної скарги, представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 було подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі (т.2 а.с.235-237).

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено з мотивів недоведення поважності причин непроведення вказаної експертизи судом першої інстанції. В касаційному порядку вказана ухвала ОСОБА_2. не оскаржувалась.

Судами вірно встановлено, що в матеріалах справи наявна додаткова угода від 01 вересня 2008 року № 1 до договору поруки від 01 вересня 2008 року № 226732, відповідність оригіналу якої було засвідчено в судовому засіданні 16 грудня 2016 року, з якої вбачається, що вона підписана ОСОБА_2 .

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , використовуючи своє процесуальне право на призначення експертизи по справі на власний розсуд, всупереч статті 81 ЦПК України, не надав належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про неналежність підпису ОСОБА_2 , який наявний у додатковій угоді від 01 вересня 2008 року № 1 до договору поруки від 01 вересня 2008 року №226732.

Враховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що додаткову угоду від 01 вересня 2008 року № 1 до договору поруки від 01 вересня 2008 року №226732 було підписано ОСОБА_2 , за якою поручитель погодився із змінами, внесеними до основного кредитного договору, а відповідно і підстав для визнання поруки припиненою з підстав п.1 ст. 559 ЦК України немає.

Доводи касаційної скарги відносно того, що судами також не надано оцінку тому, що надана позивачем виписка не є належним доказом заборгованості, оскільки не передбачена Інструкцією, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором узгоджується з позовною заявою.

Відповідачами належних та достатніх доказів на спростування вказаного розрахунку до суду надано не було.

Судами вірно враховано те, що оскільки відповідач ОСОБА_1 заперечує здійснення будь-яких платежів з повернення кредиту, тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем враховані не всі суми з погашення кредиту.

Доводи касаційної скарги відносно того, що оскільки позивач не надав суду кредитну справу та оригінали первинних документів та документів, на підставі яких обґрунтовано позовні вимоги, тому суди неправильно встановили обставини справи про отримання кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції за клопотанням відповідачів витребовувались та досліджувались оригінали документів, необхідні для встановлення або спростування доводів позовних вимог .

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 410 ЦПК України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючих в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Відновити виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик