Провадження № 2/161/3181/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Соколовій К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

02.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на обґрунтування якого зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.08.2010 року з відповідача на її користь було присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та з урахуванням підвищення цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, її матеріальний стан значно погіршився, а вищевказана сума аліментів, яка стягується з ОСОБА_2 на утримання їх спільного сина є недостатньою для належного утримання дитини. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, а тому просить суд збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

До початку судового засідання позивач подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 18).

Відповідач до початку судового засідання також подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає (а.с. 19).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.09.2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Воютинською сільською радою Луцького району, про що було зроблено актовий запис № 4. Дана обставина підтверджується копіями відповідних сторінок паспортів позивачки та відповідача (а.с. 4, 9).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - ОСОБА_4 (а.с. 7).

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 , що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 556, виданою 30.07.2019 року Воютинською сільською радою Луцького району (а.с. 11).

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 проживає окремо. Дана обставина відповідачем визнається.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2010 року в цивільній справі № 2-7659/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., починаючи з 10.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вищевказаного судового рішення, Луцьким міськрайонним судом Волинської області 21.03.2011 року було видано виконавчий лист № 1289 (а.с. 6).

Зі змісту заявлених ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позовних вимог зміну способу стягнення аліментів слідує, що присуджена рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2010 року сума аліментів, з урахуванням її матеріального становища, на даний час є недостатньою для належного утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, під час розгляду даної справи, сторонами не було надано, а судом в ході її розгляду не здобуто будь-яких доказів існування обставин, які унеможливлюють сплату відповідачем аліментів на утримання сина у більшому розмірі, аніж той, що визначений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.09.2010 року.

Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивачки погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Суд також враховує положення ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачем позову не порушує законні права та інтереси третіх осіб.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає компенсація витрат по судовому збору на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі ст. ст. 180-182, 192 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів - стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Чорниж Маневицького району малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Чорниж Маневицького району Волинської області, в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 15 жовтня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.