Справа № 361/5992/19
провадження № 2-з/361/170/19
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 жовтня 2019 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 , департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Борівської селищної ради Фастівського району Київської області Марченка Володимира Григоровича про визнання права власності на житловий будинок, скасування державної реєстрації права власності, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Вказаний позов просить забезпечити шляхом: накладення арешту на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,1876 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянку), кадастровий номер :01:051:0056, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити Державній архітектурно-будівельній інспекції України її управлінням та відділенням, державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що знаходиться у АДРЕСА_1 , окрім реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірний житловий будинок; заборонити власнику земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,1876 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:051:0056 входити, проникати (або іншим чином потрапляти) та приводити інших осіб до житлового будинку, що розташованій на даній земельній ділянці; встановити обов`язок власнику вищевказаної земельної ділянки надавати ОСОБА_1 та особам, яких вона зазначить цілодобовий цілорічний необмежений доступ до спірного житлового будинку та його надвірних будівель і споруд.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що протягом 2008-2010 років на земельній ділянці кадастровий номер :01:051:0056, по АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності, ОСОБА_1 збудувала житловий будинок загальною площею 135,9 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: гараж-літня кухня, погріб, огорожа, тротуар. Право власності на вказаний будинок позивачем оформлено не було. Однак, таке право власності на житловий будинок 22.04.2019 р., без законних на те підстав, оформив відповідач ОСОБА_3 , який безперешкодно проникає до будинку разом з іншими особами, при цьому заявляючи, що будинок є його власністю.

З огляду на викладені обставини, та з метою уникнення пошкодження, зруйнування, перетворення, відчуження вказаного житлового будинку, який є предметом спору, а також для ефективного захисту, поновлення порушених прав позивача, остання вважає за необхідне вжити вищевказаних заходів забезпечення позову, оскільки у випадку їх невжиття, може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб .

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства, можна дійти висновку про те, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши матеріали позову, заяву та додані до неї матеріали встановлено, що ОСОБА_1 пред`явлено до ОСОБА_4 . департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Борівської селищної ради Фастівського району Київської області Марченка Володимира Григоровича про визнання права власності на житловий будинок, скасування державної реєстрації права власності, скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Предметом вищевказаного спору є житловий будинок АДРЕСА_1 з АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , що знаходяться на земельній ділянці площею 0,1876 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянку), кадастровий номер :01:051:0056, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи те, що між сторонами реально виник спір, беручи до уваги співмірність даного виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також те, що право власності на майно, на яке просить позивач накласти арешт, зареєстроване за відповідачем, в той час як викладені у заяві обставини дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, через це необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно та заборонити державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна.

Щодо інших заходів забезпечення позову, які просить вжити ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що в цій частині заява є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки такі заходи є неспівмірними із заявленими позовними вимогами. Крім того, вжиття таких заходів забезпеченням позову є вирішенням спору по суті, що суперечать положенням ст. 2 ЦПК України, зокрема положенням щодо неупередженого розгляду справи.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р., ст. ст. 149 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заборонити державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Дані про боржника: ОСОБА_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Копію ухвали направити заявнику, особам, яких стосуються заходи забезпечення позову та Броварському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області для виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.М. Петришин