УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

1 жовтня 2019 року м. Мукачево Справа №303/6442/19

2/303/2206/19

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2

до відповідача Державного підприємства «Мукачівське лісове господарство»

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 177 Цивільного процесуального кодексу України (частина четверта) передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що у поданому позивачем позові об`єднано вимоги немайнового та майнового характеру (поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди).

Незважаючи на вищевказане, матеріали справи не містять доказу сплати позивачем судового збору за судовий розгляд заявленої ним вимоги про стягнення моральної шкоди.

Так, на підставі п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору позивачів - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, закон звільняє позивачів від сплати судового збору саме у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тобто, позивач звільнений від сплати судового збору за дві з трьох вимог поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі визначеному п. 1.1 частини 2 статті 4 Закону, а саме в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1000,00 грн.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, які містяться п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

При недотриманні позивачем зазначених вимог настають відповідні процесуальні наслідки.

Всупереч вищевказаному, позивачем не викладено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо заподіяння йому моральної шкоди з боку відповідача, її характеру, тривалості моральних страждань, розрахунків, з яких виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, а також в чому вона виразилася.

При поданні позовної заяви, позивачем не зазначено конкретної суми коштів, яку він просить стягнути з відповідача за час вимушеного прогулу, з поданням відповідного розрахунку стягуваної суми та вихідних даних (фактичні виплати за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи), які повинні братися за основу для можливості визначити відповідну суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ст. 27 Закону України «Про оплату праці», Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100).

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 95, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость