Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8256/19 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 48 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 12 червня 2019 року суддею Полонцем С.М. у м. Житомирі,

у справі №295/8256/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені нею додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 77136,19грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що дитина навчається на контрактній основі у Міжнародному Університеті LCC, спеціальність - «Психологія». Вартість навчання з урахуванням курсу Національного Банку України становить 154272,38 грн. Отже, вважає, що відповідач має відшкодувати половину понесених та передбачуваних витрат на навчання дочки згідно ст. 185 СК України.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення її позову.

Крім доводів викладених у позовній заяві, вказала, що судом помилково не застосовані правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, не враховані докази понесення та необхідності додаткових витрат на дитину, пов`язаних з оплатою вартості її навчання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Відповідно до довідки б/н від 25.02.2019 та додатку № 1 до Контракту на навчання № SS-10-1030 від 14.01.2019 ОСОБА_4 є студенткою чотирирічного курсу навчання для отримання ступеню «Бакалавра» Міжнародного Університету LCC зі спеціальності психологія. Згідно п. 8 договору про навчання, плата за навчання за 2019-2020 навчальний рік становить 3075 євро за 60 кредитів ECTS (а.с. 10-14).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що навчання неповнолітньої дочки сторін на контрактній формі навчання не є особливою обставиною, у зв`язку із якою відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину у відповідності до ст. 185 СК України.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду правильним, а доводи апеляційної скарги безпідставними з огляду на наступне.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що половина вартості навчання у зазначеному навчальному закладі має бути сплачена відповідачем як додаткові витрати на утримання дочки.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Такі висновки відповідають правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц.

Отже, навчання дочки сторін у Міжнародному Університеті LCC для здобуття професійної освіти не відноситься до тих обставин, які передбачають можливість стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновків суду, які відповідають вищевказаній правовій позиції Верховного Суду, не спростовують.

Висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, на яку посилається позивачка, не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи, оскільки вони стосуються інших сторін та інших обставин, які були встановлені при розгляді даної справи.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2019 року.