Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лисенко Ірини Юріївни, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лисенко І.Ю., із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що позивачка є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 13 січня 2014 року. За довідкою виконавчого комітету Всрхньокриничанської сільської ради Василівського району. Запорізької області за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - батько, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_4 племінник. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачці житловому будинку створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування житловим будинком. Самостійно із добровільному порядку з реєстрації відповідач не знявся, із зв`язку з чим позивач не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі. Той факт, що відповідач, більше 10 років не проживає за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження проживання від 14 березня 2019 року. Таким чином, оскільки ОСОБА_2 в житловому будинку не проживає більше 10 років, не здійснює плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті, він вважається таким, який втратив право користування ним. Тому, позивачка ОСОБА_1 , в особі представника, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2019 року відкрито провадження у цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Лисенко Ірини Юріївни , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Лисенко І.Ю. не з`явилися, надали письмові заяви, справу просять розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачкою суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 13 січня 2014 року.

За довідкою виконавчого комітету Всрхньокриничанської сільської ради Василівського району. Запорізької області за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - батько, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_4 племінник.

Перебування відповідача ОСОБА_2 на реєстраційному обліку в належному позивачці житловому будинку створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування житловим будинком.

Самостійно у добровільному порядку з реєстрації відповідач не знявся, із зв`язку з чим позивач не може розпоряджатися належним їй майном у повному обсязі.

Той факт, що відповідач, більше 10 років не проживає за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження проживання від 14 березня 2019 року.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 в житловому будинку не проживає більше 10 років, не здійснює плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового будинку та не приймає участі у спільному побуті, він вважається таким, який втратив право користування ним.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ОСОБА_1 відповідачу не чинить.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту порушених прав позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 та визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лисенко Ірини Юріївни, задовольнити:

Визнати ОСОБА_2 , 1978 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик