ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4663/19 Справа № 209/1958/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року по справі за поданням державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визначення частки у спільному майні подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року державний виконавець Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області звернулось до суду з даним поданням, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у ВДВС перебуває виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 110940,00 грн. (виконавче провадження №49573240). В добровільному та примусовому порядку рішення суду не виконується. Відсутність майна, коштів, належних боржнику, робить неможливим виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі №209/1958/15 від 10.03.2016 року боржнику тимчасово встановлено обмеження у праві виїзду за межі України, надіслане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 382 КК України. Під час виконання вказаного рішення суду з`ясовано, що боржник ОСОБА_2 з 01.12.2001 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та в період даного шлюбу ними було придбане майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м., житловою 27,9 кв.м., загальна вартість даної квартири за договором складає 12502,00 грн. та будинок АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу від 24.03.2006 року серії ВСО №965487, загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., загальна вартість даного будинку за даним договором складає 13900,00 грн. Тому, уточнивши вимоги подання, державний виконавець просив визнати квартиру АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що належить їм на праві спільної сумісної власності у рівних частках та визначити 1/2 частку ОСОБА_2 , із вказаного спільного майна подружжя, з метою звернення на нього стягнення в рамках зведеного виконавчого провадження №49573240.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року подання державного виконавця задоволено, визнано квартиру АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що належить їм на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Визначено, що частка ОСОБА_2 у спільній сумісній власності з ОСОБА_1 , у спільному майні подружжя, на яке може бути звернуто стягнення в рамках зведеного виконавчого провадження №49573240, становить 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м., житловою 27,9 кв.м., та будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог подання, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Встановлено та стверджується зібраними у справі доказами, що на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ в Дніпропетровській області знаходиться зведене виконавче провадження №51112071 з примусового виконання виконавчого листа №209/1958/15-ц, виданого 17.11.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 110940,00 грн. (а.с. 10, 11, 35).

Державним виконавцем вжито заходи для виконання рішення суду та встановлено, що боржник не працює, стабільного заробітку не має, рахунки у банках у боржника відсутні; рухоме майно за ОСОБА_2 не обліковується, про що свідчать інформаційні довідки з Єдиного державного реєстру нерухомого майна, відповідей Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, Державної фіскальної служби (а.с. 14, 15, 42-45).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 01.12.2001 року ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , шлюб не розірвано (а.с. 97-98).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта №141895791 від 19.10.2018 року, за ОСОБА_1 обліковується таке нерухоме майно:

- квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку набуто згідно договору купівлі-продажу від 04.08.2005, серії ВСІ №741661, зареєстрованого в книзі реєстрації за №3477, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як С.А., загальною площею 41,1 кв.м., житловою 27,9 кв.м., загальна вартість даної квартири за договором складає 12502,00 грн.;

- будинок АДРЕСА_2 , придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2006 серії ВСО № 965487, зареєстрованого в книзі реєстрації за №388, посвідченого приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Окатою Л.Г., загальною площею 42,0 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., загальна вартість даного будинку за даним договором складає 13900,00 грн. (а.с. 99-100).

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року №6-843цс17.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця; суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року, з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вказано, що подання державного виконавця про визначення частки боржника у спільній власності з іншими особами мають розглядатись з обов`язковим викликом у судове засідання не лише державного виконавця, боржника, стягувача, а й учасників спільної власності на майно та з додержанням вимог ст. 29 ЦПК України щодо допустимості засобів доказування.

Колегія приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що при розгляді подання державного виконавця судом першої інстанції не було належним чином сповіщено про розгляд справи заінтересованих осіб - боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_2 та співвласника майна ОСОБА_1 , чим позбавлено можливості вказаних осіб, як учасників справи, на належний захист своїх прав та інтересів шляхом здійснення відповідних процесуальних дій, передбачених ЦПК України (подавати докази, брати участь в судових засіданнях, отримувати правову допомогу, тощо).

Матеріали справи не містять доказів належного повідомлення вказаних вище осіб місцевим судом про виклик у судове засідання.

При вирішенні даної справи місцевим судом не перевірено, чи не оспорюється ОСОБА_2 або ОСОБА_1 презумпція спільності права власності подружжя на вказане в поданні нерухоме майно.

Крім того, задовольняючи подання виконавця в частині визнання квартири АДРЕСА_1 будинку АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - місцевий суд вирішив питання про право, яке підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд не перевірив доводів заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо наявності іпотечного майна для забезпечення виконання боргових зобов`язань за виконавчим листом №209/1958/15-ц, виданим 17.11.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, а також не перевірив доводів вказаних осіб про здійснення стягувачем дій щодо реалізації відповідного іпотечного майна.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 379 ЦПК України, скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді