ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/237/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 302000000 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павелка Руслана Сергійовича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року, постановленого під головуванням судді Середа Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Білоусівської сільської ради про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог вказував, що впродовж 2016-2017 років на підставі цивільно-правових угод придбав у фізичних осіб право на майновий пай членів КСП ім. Ілліча с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області, які посвідчені свідоцтвами про право власності на майнові паї членів КСП.

07 березня 2018 року позивач звернувся до Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області з письмовою заявою, в якій прохав видати йому нове свідоцтво про право власності. Але відповідач Білоусівська сільська рада не видає нове свідоцтво на право власності на майновий пай члена КСП.

Посилаючись на незаконне зволікання у видачі нового свідоцтва про право власності на майновий пай, просив зобов`язати Білоусівську сільську раду Драбівського району Черкаської області видати йому нове свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП ім. Ілліча с. Білоусівка на його ім`я.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Павелко Руслан Сергійович просить рішення суду першої інстанції скасувати, як постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі постановити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції не враховано, що законом не потребується нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу майнових сертифікатів. До заяви було долучено оригінали договорів, а тому були всі підстави для задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Білоусівська сільська рада Драбівського району Черкаської області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року залишити без змін. Відзив обґрунтовано тим, що сільська рада не відмовляла у видачі свідоцтва про право власності на майновий пай та надавала роз`яснення з приводу порядку подачі документів, необхідних для отримання свідоцтва. Вимога зобов`язати сільську раду видати зазначене свідоцтво передчасна, оскільки сільська рада у його видачі не відмовляла і таке право позивача порушено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що на підставі договорів купівлі-продажу, укладених у листопаді 2016 року лютому 2017 року ОСОБА_1 викупив у фізичних осіб майнові паї КСП ім. Ілліча с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області.

07 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області із заявою, в якій просив видати йому єдине нове свідоцтво про право власності на майновий пай члена КПС як новому власнику майнових сертифікатів. До заяви долучено договори купівлі-продажу майнового паю і майнові сертифікат в оригіналах.

Нове свідоцтво про право власності на майновий пай Білоусівською сільською радою Драбівського району Черкаської області не видано.

В матеріалах справи відсутня відмова Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області у видачі нового свідоцтва про право власності на майновий пай. Також відсутні докази, що подані ОСОБА_1 оригінали документів йому повернуті.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Положеннями Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективного сільськогосподарського підприємства та їх документального посвідчення, затвердженого постановою КМ України від 28 лютого 2001 року (далі Порядок) (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено процедуру оформлення права власності на майновий пай, видачу свідоцтва про право власності на майновий пай члена підприємства та компетенцію по даному питанню голови сільської ради.

За змістом пункту 13 Порядку майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Згідно абзацу 3 пункту 14 Порядку для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП.

Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради.

Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП.

Видача свідоцтва громадянину проводиться безоплатно.

Відмову у видачі свідоцтва можна оскаржити у судовому порядку.

У листі Міністерства аграрної політики від 20.04.2005 №37-17-2/5492, який стосується питань викупу майнових паїв вказано, що договір купівлі-продажу майнового паю не потребує обов`язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін відповідно до статті 54 Закону України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 209 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

З огляду на зазначені положення та наведені правові норми суд першої інстанції вірно вказав на те, що такими не встановлено вимоги щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу майнового паю.

Проте висновок суду першої інстанції щодо обов`язкового надання посвідченої в установленому порядку копії відповідної цивільно-правової угоди по даному спору є помилковим.

Як видно із заяви ОСОБА_1 поданої до Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області ним було долучено оригінали договорів купівлі-продажу майнового паю, а відтак необхідності у додатковому поданні їх нотаріально засвідчених копій немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який можу відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів закріплено в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту, передбачених вказаною нормою права є примусове виконанням обов`язку в натурі.

Позивач звернувся із позовом, в якому просив зобов`язати Білоусівську сільську раду Драбівського району Черкаської області видати нове свідоцтво про право власності на майновий пай.

Законом не передбачено обов`язкову відмову органу місцевого самоврядування для звернення до суду. Порушені права можуть виражатися і у тривалому невирішенні законних вимог.

Тому також є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що звернення до суду є передчасним.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування і постановлення нового судового рішення.

На підставі ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме сплата судового збору в сумі 3 107, 20 грн. (2 049,99 +1 057,21) і надання правової допомоги 10 000 грн. Всього 13 107 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , що діє як представник ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Білоусівської сільської ради про зобов`язання вчинити дії задоволити.

Зобов`язати Білоусівську сільську раду Драбівського району Черкаської області видати ОСОБА_1 нове свідоцтво на право власності на майновий пай члена КСП ім. Ілліча с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області, що становить 9,4889% у майні КСП ім. Ілліча відповідно до наданих ним договорів купівлі-продажу майнових паїв.

Стягнути із Білоусівської сільської ради Драбівського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 судові витрати 13 107 (тринадцять тисяч сто сім) грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді :