ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/7031/19
Провадження № 22-ц/4820/1450/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: представника відповідача Самбір І.О.,

позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/7031/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 29 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У березні 2019 рок ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом зазначав, що з 17 серпня 2008 року він працював на посаді провідника пасажирських вагонів у Вагонній дільниці станції Хмельницький відокремленого підрозділу ДТГО «Південно-Західна залізниця». 06 березня 2017 року внаслідок здійснення відповідачем виплат посадового окладу у меншому розмірі, ніж це передбачено трудовим договором, мав сумніви щодо нарахування йому заробітної плати і звернувся до роботодавця із заявою щодо здійснення обґрунтованого перерахунку заробітної плати.

25 квітня 2017 року він був звільнений із займаної посади за прогул без поважних причин на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України. Заробітна плата при звільненні не виплачена.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2018 року задоволено частково його позов і стягнуто з роботодавця 13521,36 грн заборгованості по заробітній платі.

У цій же справі постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року змінено формулювання причини і дату його звільнення на ст. 39 КЗпП України у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органу законодавства про працю з 24 квітня 2017 року та стягнуто на його користь вихідну допомогу у розмірі 14953,68 грн.

Рішення суду не виконано, заробітна плата і вихідна допомога не виплачені.

Тому, позивач просив стягнути з АТ «Укрзалізниця» на його користь 112271,28 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по 15 березня 2019 року та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 112271,28 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

АТ «Українська залізниця», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його змінити та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнення. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд зазначив у рішенні про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 березня 2017 року, в той час як судовим рішенням на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі по 25 квітня 2017 року включно. У рішенні не зазначено, що сума стягнення визначена без утримання податку та інших обов`язкових платежів.

У відзиві позивач просить з підстав, зазначених у позовній заяві, залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала. Позивач і його представник визнали апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у справі №686/10718/17 судом встановлено, що з 17 серпня 2008 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем.

25 квітня 2017 року позивач був звільнений із займаної посади за прогул без поважних причин на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України. Заробітна плата при звільненні не виплачена.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 14 лютого 2019 року, задоволено частково позов ОСОБА_1 і стягнуто з роботодавця на його користь 13521,36 грн заборгованості по заробітній платі.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року змінено формулювання причини і дату звільнення позивача. Визнано ОСОБА_1 звільненим на підставі ст. 39 КЗпП України у зв`язку з порушенням власником або уповноваженим ним органу законодавства про працю з 24 квітня 2017 року та стягнуто на його користь вихідну допомогу в розмірі 14953,68 грн.

При визначенні розміру вихідної допомоги судом встановлено, що середньогодинний заробіток позивача складає 29,67 грн.

Зазначені обставини відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Станом на 15 березня 2019 року судові рішення не виконані.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

При задоволенні вимог позивача про стягнення середнього заробітку суд виходив з того, що невиплата з вини відповідача належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, є підставою для виплати середнього заробітку за увесь час затримки розрахунку при звільненні.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як вбачається з матеріалів справи, з приводу розміру сум, належних працівникові при звільненні, між сторонами існував спір, який був вирішений в судовому порядку.

Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2018 року, постанови Хмельницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року у справі №686/10718/17 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 22037 грн, вихідної допомоги в сумі 16276,06 грн, всього 38313,06 грн. Його вимоги задоволені частково і стягнуто 13521,36 грн заборгованості по заробітній платі та 14953,68 грн вихідної допомоги, всього 28475,04 грн, що складає 74,32% від заявлених вимог.

Отже, у зв`язку з вирішенням спору на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Невиплачена позивачеві при звільнені сума більше ніж у сім разів перевищує його середньомісячний заробіток. Тому, на думку колегії суддів, ця сума є істотною для ОСОБА_1 .

Крім того, за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2018 року у справі №686/10718/17 заборгованість позивача по заробітній платі стягнута з відповідача по 25 квітня 2017 року включно.

Тому, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні підлягає нарахуванню, починаючи з 26 квітня 2017 року і відповідно до заявлених вимог по 15 березня 2019 року - за 471 робочий день та складає 111796,56 грн (середньоденний заробіток 237,36 грн х 471 день).

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 74,32% від усієї суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (111796,56 грн), що складає 83087,20 грн.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції необхідно змінити і зменшити стягнуту з товариства на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 83087,20 грн і суму судового збору згідно з ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог до 830,81 грн (74,32% від 1122,71 грн, сплачених при поданні позовної заяви).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому, рішення суду першої інстанції необхідно доповнити вказівкою щодо проведення стягнення на користь позивача за рішенням суду із відрахуванням в дохід держави податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрзалізниця» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року змінити і зменшити стягнуту з Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні до 83087 грн 20 коп (вісімдесят три тисячі вісімдесят сім грн 20 коп) і суму судового збору до 830 грн 81 коп (вісімсот тридцять грн 81 коп).

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2019 року вказівкою щодо проведення стягнення на користь позивача за рішенням суду із відрахуванням в дохід держави податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай