Справа № 702/219/19
Провадження № 2/702/178/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в задоволенні клопотання

15 жовтня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

під головуванням судді: Мазай Н. В.

за участю секретаря судового засідання: Шевчук О.А.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання, яке міститься у відзиві на додаткову заяву від 15.10.2019, про повернення без розгляду заяви позивача від 29.05.2019 про зміну способу стягнення аліментів, оскільки вона не відповідає вимогам ЦПК України. Зокрема посилаються на те, що всупереч ч. 5 ст. 49 ЦПК України вказана заява не була направлена відповідачу. Вважає, що дана заява є заявою про зміну позовних вимог та має відповідати вимогам, які визначені ЦПК України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтримав клопотання його представника та просить його задоволити. Пояснив, що вказана заява позивачем йому не направлена. Він її отримав в суді.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 проти задоволення клопотання заперечувала. Пояснила, що не направила копію заяви відповідачу, оскільки не знала, що це потрібно зробити. На час написання заяви не мала адвоката та немає юридичної освіти.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечує проти задоволення клопотання про повернення без розгляду ОСОБА_1 заяви від 29.05.2019 про зміну способу стягнення аліментів, оскільки відповідач отримав копію цієї заяви в суді. Позивачем заява не направлена відповідачу, оскільки їй не було відомо, що це потрібно робити.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

За змістом ухвали суду від 29.07.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, суд не зазначав про повернення без розгляду заяви позивача від 29.05.2019, оскільки не вбачав підстав, для її повернення.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Згідно ч.1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Так, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини із твердої грошової суми на ј частину усіх видів доходів батька дитини, тобто із відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом прийнято до уваги, що закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

З заяви про зміну способу стягнення аліментів вбачається, що позивачем, з якою проживає дитина, обрано спосіб стягнення аліментів саме у частці від заробітку (доходу) батька дитини.

Вказана заява подана позивачем до закриття підготовчого судового засідання.

Крім цього, до заяви про зміну способу стягнення аліментів не додано жодного додатку, а тому і відсутній перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення), як регламентується п.6 ч.1 ст.183 ЦПК України.

Разом з тим, представнику відповідача 27.08.2019 вручено копію заяви позивача від 29.05.2019 (а.с. 63), тобто право відповідача на подання до суду заперечень з приводу даної заяви не порушено.

А тому, відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про повернення заяви позивача щодо зміни способу стягнення аліментів на підставі п.5 ч.1 ст.183 ЦПК України без розгляду, в взв`язку з не зазначенням підстав та обгрунтування такої заяви, не надіслання її відповідачу.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

В даному випадку одним з приорітетних завдань суду є необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, встановленого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не порушення права позивача щодо звернення до суду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначені представником відповідача підстави для повернення без розгляду заяви позивача щодо зміни способу стягнення аліментів є формальними, та жодним чином не порушують прав відповідача, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. 49, 182, 183, 258-260, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про повернення без розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів від 29.05.2019.

Оскарження ухвали нормами діючого законодавства не передбачено.

Суддя Н.В. Мазай