Справа № 214/7343/19
2/214/2964/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України як правонаступника податкової міліції ДПІ України, в якій просить зобов`язати відповідача відшкодувати шкоду, спричинену незаконним притягненням в якості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

-в позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, засоби зв`язку;

-позивачем не зазначено засоби зв`язку відповідача, юридичну адресу, код ЄДРПОУ відповідача, представленого належною юридичною особою згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пошук відомостей в якому здійснюється безкоштовно шляхом запиту і отримання інформації з реєстру засобами електронного зв`язку або через мережу Інтернет (он-лайн сервіс: https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) у відповідності до ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

-із змісту пред`явлених вимог слідує, що позивач просить зобов`язати відповідача відшкодувати шкоду, що визначає майновий характер даної вимоги, однак не деталізує в якому розмірі та всупереч п.2 ч.1 ст.175 ЦПК України не визначає ціну позову;

-викладаючи обставини в обґрунтування пред`явлених вимог, позивач посилається на порушення у відношенні нього в 1999 році кримінальної справи, її закриття Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в 2002 році, а відтак в силу вказаних обставин слідчий зобов`язаний вжити заходи щодо відшкодування йому шкоди. При цьому, жодних доказів в підтвердження цих обставин до позовної заяви не долучає;

-із змісту заявленої позивачем вимоги про зобов`язання відповідача вчинити певні дії неможливо встановити в чому полягає спосіб захисту прав позивача та їх порушення, не деталізовано, яким чином слід зобов`язати відповідача відшкодувати шкоду, яку саме (майнову, моральну тощо), її розмір, у тому числі з урахуванням положень ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»;

-позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювались;

-в позові відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав;

-позивач не надає попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України), у зв`язку із чим суд звертає увагу позивача, що за положеннями ст.ст.133, 134 ЦПК України, судові витрати складаються не тільки з судового збору, а й з витрат, пов`язаних з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи;

-заява складена мовою, яка не є державною в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Так, ч.1 ст.10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі № 10-рп/99 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч.5 ст.10 Конституції України).

Відповідно до ч.4 ст.9 ЦПК України, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

З огляду на зазначене, позовна заява, подана ОСОБА_1 , повинна бути викладена державною (українською) мовою. При цьому суд звертає увагу позивача, що вимога суду викласти звернення до суду державною (українською) мовою, що передбачене діючим процесуальним законодавством, не може бути розцінена як дискримінація за мовою, адже практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, то згідно ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків до 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху та надати позивачці строк для усунення недоліків та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України до 10 днів з дня вручення їй копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачеві разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Прасолов В.М.