справа № 274/1873/19
провадження № 2/0274/1509/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.19 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

28.03.2019 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, і просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0608 га, кадастровий номер :01:019:0376, що в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті його батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на те, що після смерті його батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки в розмірі 0,0304 га, що в АДРЕСА_1 . Після звернення до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна, а саме частку спадкового майна, тому він змушений звернутися до суду.

В судове засідання позивач не з`явився, у наданій суду заяві просить суд розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача - Бердичівської міської ради в наданій суду заяві позовні вимоги залишив на розсуд суду, просив винести рішення згідно чинного законодавства, заперечив щодо стягнення з відповідача судового збору, оскільки права позивача відповідачем не порушені.

У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню за наступних підстав.

Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач є сином - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10, 56).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 21.01.2014, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0608 га, кадастровий номер :01:019:0376, що в АДРЕСА_1 (а.с. 14, 18).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким належну йому частину житлового будинку та земельну ділянку за АДРЕСА_1 заповів своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, даний факт сторони не оспорюють.

Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через неможливість встановити склад спадкового майна, а саме частку спадкового майна(а.с. 14).

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Тобто, після отримання від нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва на частку у спільному сумісному майні спадкоємець може звернутись до суду і просити визначити частку померлого у спільній сумісній власності та відповідно визначити свою частку в такому майні.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи, що земельна ділянка площею 0,0608 га, кадастровий номер :01:019:0376, що в АДРЕСА_1 , перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , станом на день винесення рішення частка померлого ОСОБА_2 у спільному сумісному майні не визначена, позивачем не доведено належність померлому ОСОБА_2 , саме 1/2 частини зазначеної земельної ділянки, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 355, 368, 370, 372, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 259, 263- 265, 268, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий суддя О.В.Замега