Золочівський районний суд Харківської області
Справа № 622/1196/19
У Х В А Л А

про залишення без руху

11.10.2019 року смт Золочів

Суддя Золочівського районного суду Харківської області Чернова О.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства Івашківський спиртзавод про стягнення заборгованості по заробітній платі з компенсацією втраченої її частини у зв`язку з інфоляцією, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

09.10.2019 року до суду надійшла позовна ОСОБА_2 в якій останній просить суд стягнути з ДП Івашківський спиртзавод заборгованість по заробітній платі в сумі 50000,00 грн. з компенсацією втраченої її частини у зв`язку з інфляцією за період з січня 2015 року по день ухвалення судового рішення, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 19 березня 2018 року а також моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

Ознайомившись із вказаною позовною заявою, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки містить недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження.

Вимоги до позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, встановлено в статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства, судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом. При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484 - VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" (далі - Закон № 484 - VIII). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України "Про судовий збір"), зокрема й підвищено розмір ставок за подання касаційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України "Про судовий збір"). Закон № 484 - VIII набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь - яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

За змістом статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , останній просить суд, окрім іншого, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 19 березня 2018 року а також моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та моральна шкода не входить до поняття заробітна плата, а тому у позивача відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674 - VI.

З огляду на викладене, на усунення зазначених недоліків, позивачу необхідно оплатити судовий збір за ставкою, визначеною Законом України "Про судовий збір".

Згідно з вимогами частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768, 40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (9605, 00 грн.).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства Івашківський спиртзавод про стягнення заборгованості по заробітній платі з компенсацією втраченої її частини у зв`язку з інфоляцією, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків на протязі десяти днів з дня отримання даної ухвали Золочівського районного суду Харківської області.

У разі усунення недоліків позовної заяви в зазначений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивача не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Чернова О. В.