Справа № 182/8066/18
Провадження № 2/0182/944/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.10.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Багрової А.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини.

Заяви по суті справи:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої до повноліття ОСОБА_2 сплачував аліменти.

На даний час доньці виповнилося 18 років, вона навчається у Комунальному вищому навчальному закладі «Нікопольський медичний коледж Дніпропетровської обласної ради» за спеціальністю «Медсестринство», отримує стипендію у розмірі 980,00 грн. щомісячно. Проте, цих коштів недостатньо для забезпечення належного рівня її життя. Позивач у міру своїх можливостей надає матеріальну допомогу ОСОБА_3 , однак вона також має на утриманні молодшу доньку ОСОБА_4 , 2008 року народження, та її доходу не вистачає для проживання та навчання ОСОБА_3 .

Відповідач працездатний, працює в ПАТ «НЗФ», інших аліментних стягнень не має, тому, на думку позивача, може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_3 на період її навчання.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 на період навчання останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача (а.с.1-2).

Не погодившись із позовними вимогами, відповідач подав відзив (а.с.22). Посилається на відсутність коштів для сплати аліментів на утримання доньки на період її навчання, оскільки на його частковому утриманні перебуває непрацездатна матір ОСОБА_5 , яка має проблеми зі здоров`ям. ОСОБА_2 є її єдиним сином, надає їй матеріальну допомогу, і стягнення з нього аліментів на період навчання доньки призведе до позбавлення його матері необхідного їй лікування.

Відповідь на відзив позивач не надавала.

Інших заяв та клопотань учасниками справи не подавалось.

Процесуальні дії у справі.

08.01.2019 року суддею Тихомировим І.В. було відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с.18).

20.08.2019 року суддею ОСОБА_6 .Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_7 у відставку, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 (а.с.57). Того ж дня витребувано відомості про доходи сторін (а.с.58) та ІПН третьої особи (а.с.59), а також зроблено запит для підтвердження факту навчання ОСОБА_3 (а.с.60).

Ухвалою від 27.08.2019 року витребувані відомості про доходи третьої особи (а.с.62).

Судом встановлено:

З 16.10.1999 року по 15.10.2002 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6,8) та мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 01.09.2018 року ОСОБА_3 навчається за державним замовленням у Комунальному вищому навчальному закладі «Нікопольський медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради за спеціальністю «Медсестринство» (а.с.6-8,11,69).

Відповідно до довідки № 37 від 06.09.2018 року, наданої головою ОСББ № 42, ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.12), та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_3 досягла повноліття, працездатна, однак не може працювати та заробляти кошти на своє утримання у зв`язку з продовженням навчання. При цьому, отримує стипендію, яка у вересні 2018 року становила 980,00 грн., що підтверджується довідкою з місця навчання (а.с.10).

Законом України «Про державний бюджет» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 року у розмірі 1921,00 грн., з 01.07.2019 року 2007 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 дійсно у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки її доходи не відповідають встановленому Законом прожитковому мінімуму.

Відносини, які виникли між сторонами щодо утримання дитини, регулюються СК України, тому суд при розгляді справи та ухваленні рішення бере до уваги саме на ці норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Доказів на підтвердження стану здоров`я, який би мав вирішальне значення для визначення розміру аліментів у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України, сторонами не надано, про обставини, передбачені п.п. 3-1, 3-2,4 ч. 1 ст. 182 СК України, ч. 3 ст. 182 СК України, - не заявлено.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 з 04.10.2010 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 , та має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9,7).

Відповідач ОСОБА_2 має непрацездатну матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебуває на пенсії (а.с.23,25). Розмір її пенсії з серпня 2018 року по листопад 2018 року становив 2186,66 грн. щомісячно, з грудня 2018 року по січень 2019 року 2194,31 грн., що підтверджується довідкою про доходи Нікопольського об`єднаного управління ПФУ у Дніпропетровській області (а.с.27).

Відповідно до довідки про доходи сторін, наданої Нікопольською об`єднаною ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за 2 квартал 2019 року, середньомісячний дохід ОСОБА_1 складає 4 771,16 грн., (а.с.68), ОСОБА_2 10978,61 грн. (а.с.71). Отже, доходи відповідача майже вдвічі перевищують сукупний дохід позивача ОСОБА_1 та доньки сторін ОСОБА_3 , яка за інформацією Нікопольської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за 2 квартал 2019 року, отримувала середньомісячний дохід у сумі 1047,62 грн. (а.с.68). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Позивач є матір`ю малолітньої дитини та разом з батьком дитини ОСОБА_8 зобов`язана брати участь у її утриманні до повноліття. У той же час, матір відповідача має самостійний дохід, який може не обмежуватися лише пенсією за віком, про розмір якої відповідач надав довідку ПФУ.

Як вбачається з медичних документів, ОСОБА_5 періодично проходить стаціонарне лікуванні у неврологічному відділенні Комунальної установи «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради (а.с.28-42). Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0034818 (а.с.54), вона з 23.09.2013 року має третю групу інвалідності загального захворювання, безстроково (а.с.54).

Докази того, що відповідач є її єдиним сином, та весь тягар утримання матері лежить виключно на ньому, в матеріалах справи відсутні. Суд не бере до уваги наявність ксерокопії чеків на придбання ліків (а.с.43-47), оскільки з них неможливо встановити, що вони придбані саме для ОСОБА_5 на кошти відповідача.

Крім того, як вбачається з позовної заяви та не оспорювалося відповідачем, він сплачував аліменти на користь позивача до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідач посилається на те, що утримує хвору матір. З виписок про історію її хвороби вбачається, що вона перебувала на лікуванні: з 23.09.2011 року по 14.10.2011 року, з 27.10.2011 року по 08.11.2011 року (а.с.39), з 01.12.2011 року по 13.12.2011 року (а.с.40), з 27.05.2012 року по 26.05.2012 року (а.с.41), з 03.08.2012 року по 13.08.2012 року (а.с.42), з 26.03.2013 року по 04.04.2013 року (а.с.29), 21.11.2014 року по 30.11.2014 року (а.с.28), з 27.05.2015 року по 05.06.2015 року (а.с.30), з 21.12.2015 року по 30.12.2015 року (а.с.31), з 20.05.2016 року по 29.05.2016 року (а.с.33), з 28.11.2016 року по 27.11.2016 року (а.с.32), з 24.05.2017 року по 02.06.2017 року (а.с.34), з 06.12.2017 року по 15.12.2017 року (а.с.35), з 23.05.2018 року по 01.06.2018 року (а.с.36), з 30.11.2018 року по 09.12.2018 року (а.с.37). Тобто, ОСОБА_5 часто лікувалася саме у період, коли ОСОБА_2 сплачував аліменти на неповнолітню доньку. Враховуючи, що доказів погіршення свого матеріального стану на теперішній час відповідач не надав, суд приходить до висновку, що стягнення з нього аліментів у тій же частці, яку він сплачував до повноліття дитини, не стане перешкодою для надання ним матеріальної допомоги матері ОСОБА_5 .

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Отже, суд приходить до висновку про те, що сторони за час розгляду справи в суді розпорядилися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги на період навчання, а належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість ОСОБА_2 її надавати ним не надано, судом не встановлено, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки на період її навчання.

Відповідно до довідки № 219 від 13.09.2018 року, наданої КВНЗ «Нікопольський медичний коледж» ДОР, ОСОБА_3 закінчує навчання 30.06.2021 року (а.с.11). Проте, згідно відповіді навчального закладу № 385 від 03.09.2019 року, наданої на запит суду, ОСОБА_3 навчається у КВНЗ «Нікопольський медичний коледж» ДОР по 28.06.2021 рік (а.с.69). За таких обставин суд бере до уваги докази, дата надання яких передує ухваленню рішення по справі, та вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на період навчання доньки, від дня подання позову до 28.06.2021 року.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 182,199,200 СК України, ст.ст. 10-13,76-81,141,258,263,265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на час її навчання, починаючи з 23.10.2018 року до дати закінчення навчання, а саме до 28.06.2021 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 15.10.2019 року.

Дані про учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя: А. Г. Багрова