ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6063/19 Справа № 203/794/19 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Соболь А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, про визнання протиправними дій приватного виконавця, визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про розшук майна боржника, стягнення з боржника основної винагороди, про арешт майна боржника,-

В С Т А Н О В И Л А:

28 лютого 2019 року скаржник звернувся до суду зі скаргою. Просив визнати протиправними дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2018 року, про розшук майна боржника від 15.01.2019 року, про стягнення з боржника основної винагороди від 28.12.2018 року, про арешт майна боржника від 28.12.2018 року, а також визнати протиправними вказані постанови та скасувати їх (а.с.1-7).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., про визнання протиправними дій приватного виконавця, визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, про розшук майна боржника, стягнення з боржника основної винагороди, про арешт майна боржника - відмовлено (а.с.101-102).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою скаргу задовольнити. Зазначає, що відповідно до редакції Закону України «Про виконавче провадження», станом на дату ухвалення заочного рішення, було встановлено річний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вважає, що на момент його видачі та пред`явлення до примусового виконання вказаний строк сплив. А тому, приватний виконавець протиправно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки у відповідності до ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був повернути виконавчий лист, як поданий з пропуском встановлено строку для його пред`явлення (а.с.104-113).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на момент винесення заочного рішення від 09.11.2015 року було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ч.1, 4, 5, 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на момент видачі виконавчого листа, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.11.2015 року у цивільній справі №203/5102/15-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №1 від 20.06.2008 року в сумі 1625630 грн. 76 коп. (а.с.8-10).

09.11.2015 року видано виконавчий лист. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 20 грудня 2019 року (а.с.13).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2018 року було замінено стягувача у виконавчому листі правонаступником ПАТ «Дельта Банк» в особі ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» (а.с.11).

27.12.2018 року судом на виконання заочного рішення суду від 09.11.2015 року ТОВ«ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» було видано виконавчий лист, який останнім було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О.

28.12.2018 року останнім винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника, про стягнення з боржника основної винагороди, а також 15.01.2019 року постанову про розшук майна боржника.

З виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська від 27.12.2018 року виконавчого листа вбачається, що строк його пред`явлення для виконання було зазначено до 20.12.2019 року.

Виконавчий лист з заявою про його примусове виконання стягувачем подано до приватного виконавця 28.12.2018 року, тобто в межах зазначеного у виконавчому листі строку.

З приводу виправлення помилок у виконавчому листі в частині зазначення строку його пред`явлення до виконання або визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в передбаченому ст.432 ЦПК України порядку ніхто із заінтересованих осіб не звертався.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, встановлення невідповідності висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають дійсним обставинам справи та письмовим доказам, які містяться в матеріалах справи, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: