Номер провадження 2/638/3798/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарки судового засідання Панікарук В. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 03.07.2019 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд прийняти дану позовну заяву до розгляду. Шлюб укладений між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем, ОСОБА_2 , зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1460 - розірвати.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 08.07.2019 р. даний позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання ухвали судді про залишення позову без руху, 23.07.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків разом із позовною заявою в новій редакції, в якій позивач просить суд прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження. Витребувати у відповідача копію паспорта та копію картки платника податків відповідача для долучення до матеріалів справи та оригінали паспорта та картки платника податків відповідача для огляду. Розгляд справи здійснювати за його участю. Шлюб, укладений між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем, ОСОБА_2 , зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1460 - розірвати.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Грищенко І. О. від 02.09.2019 р. відкрито провадження по даній справі.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_1 зазначає, що з 03.12.1999 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, у них народилася дитина, шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб розпався через несумісність характерів і поглядів на життя, вони з дружиною зовсім різні люди, втратили почуття любові один до одного, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них відсутнє порозуміння, мають різні погляди на життєво важливі питання і сімейне життя.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та розірвати шлюб.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу, просить задовольнити позовні вимоги позивача та розірвати шлюб між ними, а справу розглянути за її відсутності, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одружились 03 грудня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 03.12.1999 р. зроблено запис за № 1460. Прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_4 , дружини ОСОБА_5 . Місце реєстрації: Московський відділ реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 від 03.12.1999 р.

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селище Івано - Франкове, Яворівського району, Львівської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 16.12.2002 р . зроблено відповідний запис за № 57. Його батьками записані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 . Місце реєстрації: виконавчий комітет Івано - Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.12.1999 р., мають спільну дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що сторони однією сім?єю не проживають, позивач не бажає зберегти шлюб, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, в розумінні ч. 1 ст. 24 СК України ніхто не може примушувати жінку та чоловіка до шлюбу, а ст. 56 СК України передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, спільне господарство сторони не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно - шлюбні стосунки сторін розпалися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов ОСОБА_1 задоволенню.

За ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов під час підготовчого судового засідання, тобто до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає можливим повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, не бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити відповідачу її шлюбне прізвище.

На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 23, 76, 81, 141, 142, 189, 196, 197, 200, 258, 259, 263, 264 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 03 грудня 1999 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис за № 1460 - розірвати.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова (, що розташоване за адресою: 61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 18) повернути позивачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову квитанцією від 02.07.2019 р. № 36747, а саме: 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: