Рівненський апеляційний суд
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

04 жовтня 2019 року

м. Рівне

Справа № 2-497/10

Провадження № 22-ц/4815/1385/19

Рівненський апеляційний суд у складі судді Гордійчук С.О., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сухан В.Г. на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2010 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" заборгованість по кредитному договору в розмірі 19389,91 грн., судовий збір у сумі 193,90 грн. та збір на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Не погодившись із означеним рішенням, 24 вересня 2019 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Сухан В.Г. подано апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому порушено питання про його поновлення.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без руху, з огляду на таке.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Пунктом 13 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Станом на момент ухвалення рішення суду першої інстанції процедура апеляційного оскарження рішення була врегульована, зокрема, положеннями статей 292, 294, 297 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України в указаній редакції апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За правилами частини третьої статті 297 ЦПК України у відповідній редакції апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження обгрунтована тим, що повний текст рішення скаржник отримав 10.09.2019 року.

Вважаю, що наведені скаржником причини пропуску строку, є неповажними.

Як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 в даний час проходить обстеження у Волинській обласній психіатричній лікарні №2. За повідомленням Рівненського слідчого ізолятора він утримується під вартою, та направлений на підставі постанови Рівненського міського суду від 23 жовтня 2009 року в лікувальну установу у зв`язку із скоєнням злочину. За повідомленням ізолятора від 22 жовтня 2009 року № 50/3412 ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку лікаря-психіатра з діагнозом - астено-депресивний синдром, дисоціальний розлад у виді психогенного субступору. Розлади особистості та поведінки. На час розгляду справи судом відповідач недієздатним не визнаний. Про це свідчить повідомлення Волинської обласної психіатричної лікарні №2 від 1 червня 2010 року, з якого слідує, що обстеження і лікування ОСОБА_1 продовжується. Його також двічі повідомлено про розгляд справи судом. Про судове засідання 16 червня 2010 року і суть звернутих до нього позовних вимог його оповіщено через уповноважену особу лікарні 8 червня 2010 року, а в судове засідання 3 вересня 2010 року від нього надійшла копія надісланої йому позовної заяви без направлених йому додатків, з його особистих письмових записів в якій слідує, що він ознайомився з позовною заявою і додатками до неї 14 червня 2010 року і пояснень до позову давати немає бажання. Цей запис ОСОБА_1 завірений підписом головного лікаря установи Мисюка В.К. та стверджений печаткою лікарні. (а.с. 68,69).

Установлено, що вказана справа за апеляційною скаргою ОСОБА_4 була переглянута в апеляційному порядку, про що скаржник також був повідомлений, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення а.с. 91.

Покликання представника апелянта на те, що ОСОБА_1 був визнаний недієздатною особою не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами (рішення суду). При цьому, стверджуючи, що ОСОБА_1 був/є недієздатним адвокатом не надано суду доказів на поновлення цивільної дієздатності ОСОБА_1 та/або призначення опікуна ОСОБА_1 тощо.

Відтак, скаржнику необхідно вказати інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2010 року та надати відповідні докази суду.

Вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави: поважні причини пропуску цього строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення судом про прийняте рішення у справі. Проте навіть у такому випадку можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком учасників справи, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сухан В.Г. на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2010 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги.

Вказати інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2010 року та надати відповідні докази з даного приводу.

У разі невиконання вказівок судді апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Гордійчук С. О.