Справа № 263/8417/19
Провадження № 2/263/1897/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю: секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 06 червня 2019 року надійшла позовні заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, в якому позивач просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала, але з 2003 року вони проживали однією сім`єю за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 , без реєстрації шлюбу як подружжя. Раніше відповідач перебував у шлюбі, проте на час створення сім`ї з позивачем ОСОБА_4 шлюб був розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 в пологовому будинку №1 Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області народила доньку. 08 червня 2004 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області проведена державна реєстрація народження дитини відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Після народження спільної доньки сім`я переїхала проживати до іншої квартири, яку винаймала. В орендованій квартирі сторони проживали спільно близько восьми місяців. З часом стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 стали досить напружені. Відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на майбутнє, а також сварки та суперечки на побутовому підґрунті стали підставою для розпаду сім`ї. У 2005 році ОСОБА_5 з малолітньою донькою залишила місце проживання з ОСОБА_2 та оселилася в будинку своєї матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . З часу переїзду ОСОБА_7 з донькою до матері, ОСОБА_2 самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини. Неповнолітня ОСОБА_3 знаходиться на повному матеріальному утриманні своєї матері ОСОБА_8 Батько не надавав матеріальної допомоги на утримання спільної доньки та взагалі нею не цікавився. З 11 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року неповнолітня ОСОБА_3 навчалася у Херсонській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 45. Характеристикою, виданою указаною шкодою підтверджується, що значну увагу вихованню доньки приділяє мати ОСОБА_1 , яка завжди цікавилася навчанням та освітніми досягненнями дитини, підтримувала зв`язок із класним керівником, систематично відвідувала батьківські збори, класні та загальношкільні заходи. У свою чергу батько дитини ОСОБА_2 протягом навчання у Херсонській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 45 у закладі освіти не з`являвся та не вступав у спілкування з педагогічними працівниками закладу з приводу навчання та виховання доньки ОСОБА_9 . Наразі неповнолітня ОСОБА_3 навчається у Маріупольській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 16 та характеристикою, виданою указаною школою підтверджується, що активну участь у навчально-виховному процесі приймає вітчим ОСОБА_10 , а батько дитини ОСОБА_2 ніколи не приймав участі в навчально-виховному процесі доньки, школу не відвідував ані до класного керівника, ані до вчителів школи стосовно успіхів у навчанні доньки не звертався. Мати дитини ОСОБА_1 намагається якомога краще приділити увагу розвитку дитини у позашкільний час. ОСОБА_1 намагається в силу своїх можливостей придбавати книги для навчання, відвідувати заклади культури та мистецтва для розвинення світогляду дитини з метою розвитку в доньки високих моральних якостей. У позашкільний час неповнолітня ОСОБА_3 у супроводі матері ОСОБА_1 відвідує фітнес-клуб «Salute». Дитина додатково займається математикою з репетитором ОСОБА_11 , про що свідчить розписка останньої. Як підтверджує ОСОБА_11 , дитина відвідує репетитора в супроводі матері і всі питання щодо навчання та виховання вирішуються з матір`ю та бабусею дитини. За час відвідування дитиною репетитора батько не був помічений в житті та навчанні дитини.

20 вересня 2017 року вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 7 років і 6 місяців позбавлення волі.

З грудня 2017 року по теперішній час ОСОБА_2 відбуває покарання в Менській ВК-91 Чернігівської області, кінець строку покарання 29 вересня 2024 року, що підтверджується довідкою за підписом начальника Менської виправної колонії (№91) Голуб Т.Г.

Позивач жодним чином не створювала перешкод для батька дитини ОСОБА_2 у здійсненні ним своїх батьківських прав та обов`язків. Зазначені обставини на думку позивача свідчать про те, що батько дитини ОСОБА_2 свідомо самоухилився від виховання дитини та умисно знехтував своїми батьківськими обов`язками. Посилаючись на наведені обставини та положення ст. ст. 155, 164, 165, 180, 182 СК України, ст. ст. 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач своїм правом не скористався та відзив на адресу суду не направив.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 червня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначені підготовчі судові засідання. Роз`яснено сторонам право та строки на подачц відзиву на позов, письмових заперечень та відповіді на відзив. У відповідності до ст. ст. 19, 164 СК України витребувано в Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , витребувано у Жовтневого районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради вичерпні відомості щодо здійснення соціального супроводу дитини ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 жовтня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду по суті дану цивільну справу.

Від представника позивача адвоката Звонарьова В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги він визнав у повному обсязі.

Уповноважений представник третьої особи до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Фіксування судового процесу у підготовчому судовому засіданні та розгляду справи по суті не здійснювалося у відповідності до ст. 247 ЦПК України.

Судом у відповідності до положень ЦПК України учасникам справи роз`яснено зміст ст. ст. 12, 13, 42, 49 цього Кодексу, наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань, хоча судом роз`яснювалося сторонам положення ст. ст. 12, 81 ЦПК України щодо обов`язків доведення тих обставин, на які посилається кожна із сторін та про ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням кожною із сторін процесуальних дій.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно до них зміст спірних правовідносин.

Згідно із свідоцтвом про народження від 11 січня 1985 року серії НОМЕР_1 , виданим Відділом РАЦС Жовтневого райвиконкому м. Жданова, батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_2 , підстава виникнення: свідоцтво про право на спадщину від 11 лютого 2003 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Маріупольським бюро технічної інвентаризації.

ОСОБА_14 та ОСОБА_15 10 травня 2008 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.

11 травня 2010 року шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_15 розірвано, що підтверджується відповідною відміткою на свідоцтві про шлюб та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_17 та ОСОБА_10 11 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, про що складений актовий запис № 471.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складений актовий запис № 614. Батьком зазначено ОСОБА_2 , матір ОСОБА_12 .

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 15 березня 2018 року № 0 вбачається, що відомості про батька ОСОБА_3 ОСОБА_2 внесені на підставі заяви батьків про визнання батьківства від 08 червня 2004 року № 49 у порядку ст. 126 СК України.

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06 березня 2017 року № 20 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 23 жовтня 2017 року.

Згідно з довідкою, виданою ДУ «Менська виправна колонія № 91», ОСОБА_2 відбуває міру кримінального покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91» з 13 грудня 2017 року по теперішній час, початок строку 10 травня 2017 року, кінець строку 29 вересня 2024 року.

З 11 січня 2017 року по 31 березня 2018 року ОСОБА_3 навчалася у Херсонській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 45, що підтверджується довідкою від 11 травня 2019 року № 133, виданою директором Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 45. За час навчання у даному навчальному закладі, а саме: з початку II семестру шостого класу до середини ІІ семестру сьомого класу, ОСОБА_3 заняття відвідувала регулярно, пропусків уроків без поважних причин не було. Загальний розвиток дитини відповідав віку. Дитина здібна до навчання та творчості, мала широке коло пізнавальних інтересів, багато читала. Проявляла себе як учениця із доброю мотивацією до освітнього процесу та навчальними досягненнями достатнього та високого рівнів. Учениця приділяла достатню увагу всім освітнім галузям під час навчання у школі, віддавала перевагу таким предметам: математика, фізика, інформатика, англійська мова. Дитина сумлінно та старанно ставилася до усіх видів освітньої діяльності. Вона була здатна працювати, аналізувати, систематизувати навчальний матеріал та робити висновки під час виконання завдань колективно та індивідуально. Дані обставини підтверджуються характеристикою ОСОБА_18 , виданою за підписом класного керівника ОСОБА_19 та директора Херсонської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 45 ОСОБА_20 .

Відповідно до довідки, виданої Маріупольської загальноосвітної школи І-ІІІ ступенів № 16 15 травня 2019 року, ОСОБА_3 навчається у 8б класі Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 16. За час навчання учениця проявила добрі результати у навчанні. Схильна до дисциплін гуманітарного напрямку. Активну участь у навчально-виховному процесі приймає вітчим ОСОБА_10 Батько дитини ОСОБА_2 ніколи не приймав участі в навчально-виховному процесі доньки: школу не відвідував, ні до класного керівника, ні до вчителів школи відносно успіхів у навчанні доньки не звертався.

ОСОБА_11 надала письмові пояснення про те, що вона є репетитором з математики та підтвердила, що ОСОБА_3 приводить на заняття та забирає її матір ОСОБА_1 . За час проведення репетиторських занять ОСОБА_11 не помічена участь батька у житті ОСОБА_3

Від фізичної особи-підприємця ОСОБА_21 надійшли письмові пояснення про те, що вона є фітнес-тренером клуба «Salute», ОСОБА_3 відвідує фітнес клуб «Salute» у супроводі її матері ОСОБА_22 приблизно пів року.

Згідно з довідкою від 24 січня 2017 року за відомостями відділу державної реєстрації та реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Волноваської міської ради ОСОБА_3 . зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Листом Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 12 липня 2019 року № 43.2-17652-43.2.1 повідомлено суду про те, що Центральним районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради соціальні послуги у межах соціального супроводу родині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надавалися, до центру указані особи не зверталися, станом на 26 червня 2019 року від суб`єктів соціальної роботи інформація щодо родини ОСОБА_1 та особи ОСОБА_2 не надходила. 09 липня 2019 року до Центру надійшов лист від служби у справах дітей по Центральному району щодо надходження позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 Фахівцями із соціальної роботи Центру здійснено телефонний дзвінок позивачу для узгодження дати та часу візиту до родини з метою проведення оцінки потреб дитини та її сім`ї за адресою мешкання. Під час бесіди ОСОБА_1 повідомила фахівцям центру, що на теперішній час вона разом із другою дитиною, яка має інвалідність з дитинства, перебуває на реабілітаційному лікуванні у м. Бориспіль, у зв`язку з чим фахівці із соціальної роботи на теперішній час не мають змоги провести оцінку потреб сім`ї у соціальних послугах, у тому числі соціального супроводу. За інформацією від служби у справах дітей по Центральному району, ОСОБА_2 перебуває у місцях позбавлення волі.

Згідно з висновком Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 24 вересня 2019 року № 13-31-137, встановлені факти можуть бути достатньою підставою для позбавлення ОСОБА_2 його батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_3 .

Оцінка доказів.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів.

Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а саме, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки відносно малолітньої ОСОБА_3 , не приймає участь у її матеріальному забезпеченні та вихованні.

Щодо правових підстав для вирішення заявленого спору по суті.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Згідно з ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , не цікавиться її життям, не приймає участі в її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, приймаючи до уваги висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав, а також визнання відповідачем позову, що самостійно свідчить про негативне ставлення відповідача до своїх обов`язків та небажання у майбутньому їх виконувати, необхідно дійти висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 відповідає інтересам дитини, та з урахуванням відношення відповідача до своїх батьківських обов`язків, необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Крім того, суд розцінює визнання відповідачем позову як відмову від своєї дитини та не може примусити ОСОБА_2 виконувати його батьківські обов`язки відносно його неповнолітньої доньки, у зв`язку з чим не вважає за доцільне застосовувати до останнього превентивні заходи та попередження.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 19, 164, 165, 180, 182, 191, 199 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 47, 7681, 84, 89, 133,139,141, 223, 263265, 280 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , інші відомості відсутні;

Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, , адреса: пр. Миру, 70, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя О.М. Музика