Провадження № 22-ц/802/831/19 Категорія: 26 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 вересня 2015 року,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі-ПАТ «Дельта Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 05.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 136-017/ФК-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 378750 гривень з розрахунку 12,70 % річних за весь час користування кредитом на строк з 05.02.2008 року і до 28.01.2039 року.

30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Український промисловий банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорам внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Український промисловий банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ТОВ «Український промисловий банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними і забезпечувальними договорами.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладених договорів поруки № 136 - 017/Zфпор-08-2 від 05.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 Ю та № 136-017/Zфпор-08-3 від 05.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , згідно з якими поручитель поручається перед кредитором за невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 136 ? 017/ФК ? 08 від 05.02.2008 року. Поручитель та боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, про що неодноразово був повідомлений, у зв`язку з чим, станом на 10.08.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі 472943, 96 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 362 821,08 грн.; сума заборгованості за відсотками 109 151,22 грн., сума заборгованості за комісіями 971,66 грн.

Просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 472943, 96 грн., з яких 362821, 08 - сума заборгованості за кредитом, 109151, 22 - сума заборгованості за відсотками, 971, 66 грн. - сума заборгованості за комісіями та судові витрати.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2015 року позов ПАТ "Дельта Банк" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 як поручителя за договором поруки № 136-017/Zфпор-08-2 від 05 лютого 2008 року на користь ПАТ "Дельта Банк" 472943,96 гривень заборгованості за кредитним договором № 136-017/ФКВ-08 від 05 лютого 2008 року з яких: сума заборгованості за кредитом 362 821,08 гривень; сума заборгованості за відсотками 109 151, 22 гривень, сума заборгованості за комісіями 971, 66 гривень, на р/р 373980009. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як поручителя за договором поруки №136-017/Zфпор-08-3 від 05 лютого 2008 року на користь ПАТ "Дельта Банк" 472943, 96 гривень заборгованості за кредитним договором № 136-017/ФКВ-08 від 05 лютого 2008 року з яких: сума заборгованості за кредитом 362 821,08 гривень; сума заборгованості за відсотками 109 151, 22 гривень, сума заборгованості за комісіями 971, 66 гривень, на р/р 373980009. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2364,72 гривень. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 2 364,72 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2 364,72 гривень.

В листопаді 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2015 року.

04.02.2018 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відмовлено ОСОБА_1 в поновленні процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення. Постановою Волинського апеляційного суду від 15.04.2019 року вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2019 року поновлено строк для подання відповідачем ОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення у вказаній цивільній справі. Залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2015 року.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.09.2015 року. Вважає вказане рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що не погоджується з розміром заборгованості, яка є значно меншою, оскільки 25.05.2009 року ним отримано вимогу ТОВ "Укрпромбанк" (первісного кредитора), відповідно до якої банк вимагає достроково виконати основне зобов`язання, сплатити борг в сумі 369773, 69 грн., який виник внаслідок невиконання умов кредитного договору. Звернувшись із такою вимогою, банк змінив строк виконання зобов`язання з 28 січня 2039 року на 26 червня 2009 року. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення. Заборгованість за процентами в розмірі 109151, 22 грн. за період з 26 червня 2009 року по 31 липня 2012 року нарахована безпідставно та стягненню не підлягає. Суд прийшов до помилкового висновку про стягнення на користь позивача комісії за управління кредитом, оскільки умови п. 1.7 кредитного договору, укладеного між ТОВ "Укрпромбанк" та ним, якою встановлено сплату комісії за управління кредитом, є нікчемними. На виконання умов кредитного договору ним здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитом в 2011-2012 рр. на загальну суму 11315 грн., які підлягали зарахуванню до тіла кредиту, отже, загальна сума заборгованості повинна становити 351506, 08 грн. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 лютого 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 136-017/ФК-08, відповідно до умов якого ТОВ «Український промисловий банк» надав відповідачу кредитні кошти в сумі 378750,00 гривень на строк 372 місяці. Дата повернення кредиту 28 січня 2039 року. Мета кредитування придбання нерухомості. Процентна ставка за користування кредитом 12,70 % річних. Відповідач зобов`язався здійснити повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та платежів, у строки, передбачені цим договором.

05 лютого 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 136-017/Zфпор-08-3, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручився за виконання ОСОБА_8 зобов`язань за кредитним договором № 136-017/ФК-08 від 05.02.2008 року та зобов`язався відповідати перед кредитором разом із позичальником, як солідарний боржник.

05 лютого 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було укладено договір поруки № 136-017/Zфпор-08-2, згідно умов якого ОСОБА_5 поручилася за виконання ОСОБА_8 зобов`язань за кредитним договором № 136-017/ФКВ-08 від 05.02.2008 року та зобов`язалася відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарний боржник.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, ПАТ "Дельта Банк" набув права вимоги по кредитному договору № 136-017/ФК-08 від 05.02.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 136 ? 017 - ФК08 від 05.02.2008 року, а ОСОБА_5 та ОСОБА_3 належним чином взяті на себе зобов`язання згідно умов договорів поруки № 136-017/Zфпор-08-2 від 05.02.2008 року та № 136-017/Zфпор-08-3 від 05.02.2008 року не виконали. В результаті чого в них, станом на 08 липня 2015 року, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість на загальну суму 472943, 96 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 362 821, 08 гривень; сума заборгованості за відсотками 109 151, 22 гривень, сума заборгованості за комісіями 971, 66 гривень.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час вчинення таких дій вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За таких обставин справи і відповідно до вищенаведених норм матеріального права суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та суми заборгованості за відсотками.

В апеляційній скарзі відповідач покликається, що банк 25.05.2009, звернувшись із вимогою до нього про дострокову сплату боргу за кредитом в сумі 369773, 69 грн., змінив строк виконання зобов`язання з 28 січня 2039 року на 26 червня 2009 року. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення. Отже, заборгованість за процентами в розмірі 109151, 22 грн. за період з 26 червня 2009 року по 31 липня 2012 року нарахована безпідставно та стягненню не підлягає.

Такі покликання відповідача є необгрунтованими з огляду на таке.

Частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічні положення містяться в частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України в чинній редакції.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не пердбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Приєднану до заяви про перегляд заочного рішення копію вимоги про усунення порушення ТзОВ "Український промисловий банк" від 25.05.2009 року, в якій від ОСОБА_1 вимагається сплатити борг за кредитним договором, колегія суддів оцінює критично. До заяви про перегляд заочного рішення приєднано копію вказаної вимоги, яка засвідчена відповідачем власноручно. Оригіналу вказаного доказу ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, відповідачем не подано. Відповідач був повідомлений про розгляд справи в 2015 році, однак не скористався своїм правом на подання доказів на підтвердження заперечень щодо позовних вимог банку. Лише при подачі заяви про перегляд заочного рішення в 2018 році відповідач вирішив цим правом скористатися, при цьому не зазначив, які поважні підстави перешкодили йому подати вказаний доказ під час розгляду справи судом першої інстанції в 2015 році.

Таким чином, суд вважає недоведеною ту обставину, що банк достроково змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором в 2009 році. Вимога від ПАТ "Дельта Банк" була надіслана відповідачам 27.08.2015 року.

Крім того, як зазначає в апеляційній скарзі сам відповідач ним здійснювалось часткове погашення заборгованості за кредитом в 2011-2012 рр. на загальну суму 11315 грн., тобто виконувались умови договору і незгоди з ними він не висловлював. На спростування наданого банком розрахунку заборгованості, відповідач свого розрахунку заборгованості не подав.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісіями в розмірі 971, 66 грн.

Пунктами 1.7, 2.8 укладеного між банком та позичальником кредитного договору передбачено, що щомісячна комісія за управління кредитом складає 0, 1 % від суми кредиту. Нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування. Нарахована комісія сплачується позичальником в національній валюті по 20 число кожного наступного місяця, що слідує за місяцем нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку або шляхом безготівкового перерахування на рахунок банку.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних виникнення спірних правовідносин), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Отже, умови кредитного договору про стягнення з позичальника комісії за управління кредитом є нікчемними, що виключає їх застосування при стягненні з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за комісіями в сумі 971, 66 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в позові в цій частині. При цьому загальний розмір заборгованості, який стягнуто рішенням суду першої інстанції з відповідачів, зменшується на суму комісії в розмірі 971, 66 грн. і буде становити 471972, 30 грн. Рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 362821, 08 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 109151, 22 грн. залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375,376, 381, 382, 383, 384 , суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного Волинської області від 29 вересня 2015 року в даній справі в частині стягнення суми заборгованості за комісіями скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комісіями в сумі 971(дев`ятсот сімдесят одна) грн. 66 коп. відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: