Провадження №6/523/429/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 15, в м. Одеса, в судовому засіданні подання державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Бурмістр В.Г. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ

До суду із поданням звернулась державний виконавець першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Бурмістр В.Г. в якому просить вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з другого поверху в житловому будинку під літ. «А», загальною площею 67,70 кв.м., а саме з: 1-7 коридор площею 11,9 м2; 1-8 веранда площею 4,60 м2; 1-9 житлова площею 17,40 м2; 1-10 житлова площею 14,10 м2 ; 1-11 житлова площею 8,30 м2; 1-12 - житлова площею 11,30 м2. , з метою примусового виконання наказу №916/1483/13 виданого 04.11.2014р. Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості в загальному розмірі 698 060,74грн. Подання мотивовано тим, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.04.2019р. (справа №523/16315/15-ц) ОСОБА_1 виділено частку зазначеного вище житлового будинку, втім на теперішній час відсутня державна реєстрація прав власності на житловий будинок за ОСОБА_1

Державний виконавець повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином. До судового засідання не з`явилась. Її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши заяву та матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби м. Одеси перебуває наказ №916/1483/13 виданий 04.11.2014р. Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості в загальному розмірі 698 060,74грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2019р. (справа №523/16315/15-ц), яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ) було виділено в натурі частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з другого поверху в житловому будинку під літ. «А», загальною площею 67,70 кв.м., а саме з: 1-7 коридор площею 11,9 м2; 1-8 веранда площею 4,60 м2; 1-9 житлова площею 17,40 м2; 1-10 житлова площею 14,10 м2 ; 1-11 житлова площею 8,30 м2; 1-12 - житлова площею 11,30 м2. Було припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 ). В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

Отже, судом за рішенням суду було вирішено питання про виділ в натурі боржнику ОСОБА_1 в окрему одиницю належної йому Ѕ частки житлового будинку, яка належала на праві спільної сумісної власності подружжю. При цьому судом, в силу ч.2 ст.367 ЦК України, було припинено право спільної часткової власності. Відтак, державним виконавцем не правильно поставлене питання у поданні про звернення стягнення на частку житлового будинку, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Вирішуючи питання про виділ частки ОСОБА_1 у натурі в окрему одиницю, суд виходив з того, що виділений об`єкт нерухомості необхідно забезпечити індивідуальними системами водопостачання, каналізації, газопостачання, опалення та електропостачання (в т.ч. окремими приладами обліку (лічильниками), опалювальними котлами та інше), з розробленням та узгодженням всіх проектів і отримання необхідних дозволів у відповідних інстанціях.

При поділі житлового будинку АДРЕСА_2 до частин, запропонованих виділити кожному із співвласників, у відповідності з вимогами нормативно-правових актів у галузі будівництва та для використання їх для проживання, повинні входити житлові приміщення (коридор, кухня, санвузол), тому необхідно виконати наступні роботи, пов`язані з переплануванням та переобладнанням житлового на дві ізольовані квартири:

у частині житлового будинку, що запропонована до виділу Співвласнику №2:

- з метою забезпечення входу до приміщень 2-го поверху, що пропонуються до виділу Співвласнику № АДРЕСА_3 - з існуючого віконного прорізу у приміщенні №1-8 влаштувати дверний проріз та з вуличної сторони влаштувати сходи;

- існуюче приміщення №1-11 - житлову кімнату переобладнати у приміщення санвузла та забезпечити його необхідним сантехнічним обладнанням (ванною або душовою кабінкою умивальником, унітазом тощо);

- існуюче приміщення №1-12 - житлову кімнату переобладнати у приміщення кухні забезпечити його необхідним побутовим обладнанням (плитою, мийкою, витяжкою тощо).

- у частині житлового будинку, що запропонована до виділу Співвласнику № АДРЕСА_4 , у приміщенні №1-3 - житловій кімнаті, у випадку затемнення існуючого віконного прорізу, погіршення інсоляції житлової кімнати після влаштування сходів до приміщення 2- поверху - в іншій зовнішній стіні вказаного приміщення влаштувати віконний проріз.

Також з метою ізоляції кожної з частин житлового будинку після поділу:

- демонтувати існуючі сходи у приміщеннях №1-2 та №1-7 і замурувати проріз міжповерховому перекритті.

Отже, для закінчення процедури виділу частки зі спільної сумісної власності подружжя, колишнім співвласникам слід провести зазначені вище дії з метою приведення виділених в натурі часток у відповідність до будівельних вимог.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17.09.2019р., є ОСОБА_3 , тобто за ОСОБА_1 на теперішній час не зареєстрований виділений об`єкт нерухомості.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ( ч. 1 ст. 18).

Згідно п. 1 ч. 2ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено частиною 6 статі 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

За частиною 3 той же статті у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Згідно вимог ч.4 ст. 334 ЦК України, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У відповідність до частини 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: договір купівлі-продажу нерухомого майна, договір дарування, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу житлового будинку у власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомим майном.

Так державний виконавець, як на доказ володіння боржником зазначеним майном посилається на рішення суду від 15.04.2019р.. Разом з тим, рішення суду лише обумовлює виділення об`єкту нерухомості в натурі, проте не підтверджує приведення його до ізольованого житлового приміщення, у відповідність до обставин, зазначених в рішенні суду від 15.04.2019р., та з цього приводу державним виконавцем не надано доказів проведення такої перевірки за місцем знаходження такого майна на час звернення з поданням. Також, державним виконавцем не надано доказів про накладення арешту на вказане майно.

Таким чином в матеріалах подання відсутні будь-які докази, що підтверджуються наявність у власності боржника окремого об`єкту нерухомості, у відповідність до обставин, зазначених в рішенні суду від 15.04.2019р.

Крім цього, державному виконавцю слід надати відомості, щодо вартості майна, на яке просить звернути стягнення, підтверджені належними доказами.

Жодних відомостей про вартість зазначеного в поданні майна матеріали справи не мають.

Крім цього, виходячи з черговості звернення стягнення на майно боржника, державному виконавцю слід звернути увагу на те, що окрім надання відповідних документів, обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Таким чином, до вирішення питання про звернення стягнення на незареєстроване нерухоме майно боржника і направлення коштів на погашення заборгованості по виконавчому документу, вчинення державним виконавцем всіх можливих дій спрямованих на виконання рішення суду, звернення державного виконавця до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, яке є крайнім заходом, суд вважає передчасним.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що внесене подання є передчасним, не доведеним, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.440 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Подання державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Бурмістр В.Г. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Повну ухвалу суду складено та підписано 15 жовтня 2019р.

Суддя