ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4214/19
Провадження № 2/210/1968/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" жовтня 2019 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті Ради про усунення перешкод користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку та просила суд усунути їй, ОСОБА_3 , перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі позивач перебувала у шлюбі, який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було розірвано. Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Діти зареєстровані та мешкають разом з позивачем. Відповідач по справі з листопада 2016 року не проживає за місцем реєстрації. Під час перебування у шлюбі, позивачу та відповідачу, як подружжю, було видано кімнату 604, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка в подальшому була приватизована та отримано свідоцтво про право власності на ім`я відповідача. З метою уникнення конфліктних ситуацій з приводу поділу спільного майна, 29.12.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір дарування кімнати у гуртожитку, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач до суду не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження за вказаною адресою проживання, яка повернулася до суду з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання».Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.

У зв`язку з цим, з огляду на належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до п. 1 ст. 8 вказаної Конвенція кожній особі, окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою цього житла.

Пункт 2 ст. 8 цієї Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим.

Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб.

Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 41 ч.4 Конституції України, статтею 321 ч.1 ЦК України передбачена непорушність права власності, в т.ч. те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

В свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Отже право користування відповідачем спірною квартирою підлягає захистові відповідно до змісту вказаної конвенції.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. (а.с.10)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 серпня 2008 року, яке видане Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , її батьками вказано: батько: ОСОБА_2 , мати: ОСОБА_1 . (а.с.8)

Згідно Договору дарування кімнати у гуртожитку від 29 грудня 2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. та зареєстровано у реєстрі за № 5035, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали вказаний договір, відповідно до п. 1 договору ОСОБА_2 передав у власність, а ОСОБА_1 прийняла у власність кімнату у гуртожитку, загальною площею 22,4 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., розташованої на шостому поверсі дев`ятиповерхового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 4)

Як вбачається з акту про не проживання виданого за підписом паспортиста ОСББ «Домнобудівників 2, корпус 2 », що ОСОБА_2 з листопада 2016 року по момент складення акту не проживає за адресою: АДРЕСА_3 , даний факт засвідчено підписами сусідів по будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 12)

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997р №475/57-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку», «;Протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК).

Гарантуючи права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379 , 382 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в зазначеному домоволодінні, порушує права позивача, як власника, на право володіння, користування та розпорядження зазначеною квартирою.

Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації

Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, позивачем понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. на користь позивача.

Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. . 4, 12, 13, 80, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті Ради про усунення перешкод користуванні власністю - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 , перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом зняття з реєстраційного обліку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С. В. Ступак