ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4759/14Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/953/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року (головуючий суддя Дзюбич В.Л., дата виготовлення ухвали не вказана) у цивільній справі № 607/4759/14 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:

Під час розгляду справи №607/4759/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» (процесуальний правонаступник TOB «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП") до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки 18 квітня 2017 року ТзОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» звернулося в суд із заявою про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме:трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 28.07.2003 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя. Заява мотивована тим, що у відповідності до договорів поруки №014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року та №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року відповідач ОСОБА_6 є поручителем за кредитними договорами №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року, укладеними між ВАТ «ЕРСТЕ БАНК», та ОСОБА_4 та відповідає за своєчасне виконання зобов`язань позичальника перед кредитором як солідарний боржник усім своїм майном. Враховуючи суму заборгованості за вказаними кредитними договорами, вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у вказаній справі, а тому з метою запобігти відчуженню відповідачем належного їй майна на користь третіх осіб до винесення рішення суду, позивач просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року заяву ТзОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі №607/4759/14-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» (01133 м. Київ, вул. Кутузова,18/7, код 3944051) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 28.07.2003 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову у справі № 607/4759/14-ц, накладені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 18.04.2017 року посилаючись на те, що судом порушено його право власності на майно, оскільки власником квартири, на яку накладено арешт є він а не відповідачка ОСОБА_5 30.10.2009 року був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л. за реєстровим 65, згідно якого співвласники ОСОБА_7 та ОСОБА_5 подарували йому належні їм 2/3 частки квартири. Договір дарування є дійсним, не скасований та не визнаний судом недійсним. Окрім цього ухвалою суду було накладено арешт на всю квартиру, у той час, коли у власності ОСОБА_5 раніше перебувало лише 1/3 частина квартири.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Інновація» Філатова О.С. заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що ухвала суду є законною, обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 а тому є можливим забезпечення позову шляхом накладення арешту на власність відповідачки ОСОБА_5 .

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він зроблений без повного зясування судом обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Встановлено, що у відповідності до договорів поруки №014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року та №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року відповідач ОСОБА_6 є поручителем за кредитними договорами №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року, укладеними між ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» та ОСОБА_4 та відповідає за своєчасне виконання зобов`язань позичальника перед кредитором , як солідарний боржник , усім своїм майном.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 18 жовтня 1999 року, виданого начальником Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_4 є приватизована, належить за правом спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Відповідно до долученого до апеляційної скарги та наявного у справі договору дарування, укладеного 30.10.2009 року та посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л., за реєстром №653 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 подарували належні їм 2/3 частки квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_9 . ОСОБА_10 .

Статтею 346 ЦК України визначено підстави припинення права власності, зокрема у відповідності до пункту першого частини першої даної статті право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

За положеннями ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Отже, з врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, на час постановлення оскаржуваної ухвали відповідач ОСОБА_5 не була власником як 1/3 частини квартири та і квартири в цілому.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову, згідно ч.2 ст.149 ЦПК України, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що арешт накладається на майно, належне відповідачу.

Так як оскаржуваною ухвалою накладено арешт на квартиру, власником якої відповідачка ОСОБА_5 не являється, що суперечить ст. 150 ЦПК України, ухвалу суду не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, а тому її слід скасувати, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_5 нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 28.07.2003 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя, у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий -

Судді -