Провадження №4-с/712/55/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

приватного виконавця Недоступа Д.М.

державного виконавця Фесенка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16.09.2019 звернувся до суду із скаргою, якою просить суд поновити строк для подання скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовичавизнати дії (бездіяльність) приватного виконавця Недоступа Д.М. щодо невчинення дій по передачі виконавчих проваджень АСВП № 59412676, № 59412953 та № 59413346 на виконання до Придніпровскього відділу ДВС м. Черкаси задля приєднання до зведеного виконавчого провадження ВП № 54168059 неправомірними. Скаргу обґрунтовує тим, що про існування постанов про відкриття виконавчих проваджень йому стало відомо лише 13.09.2019, а останній 10-тий день для оскарження бездіяльності приватного виконавця припадає на 23.09.2019, тому дана скарга подається в межах строку передбаченого на її подання. Вказує, що 16.09.2011 Соснівський райсуд м. Черкаси ухвалив рішення у справі № 2-3513/11, яким в повному обсязі задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та солідарно стягнув 6938843,80 грн., а також 1820,00 грн. суд. витрат. На примусовому виконанні в Придніпровському відділі ДВС м. Черкаси ГТУ юстиції у Черкаській області у державного виконавця Скрипка Тетяни Віталіївни знаходиться виконавче провадження ВП № 55495490 по примусовому виконанню виконавчого листа виданого 11.10.2011 Соснівським райсудом м. Черкаси по справі № 2-3513/11 про стягнення з ОСОБА_1 6940663,80 грн. на користь ОСОБА_2 . Виконавче провадження відкрите постановою держвиконавця від 09.01.2018, при цьому 18.06.2018 постановою державного виконавця Скрипка Т.В. виконавче провадження ВП №55495490 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 54168059. Вважає, що приватний виконавець Недоступ Д.М. не мав та не має права проводити виконавчі дії щодо боржника ОСОБА_1 , оскільки ще 25.06.2019 в день відкриття виконавчих проваджень АСВП № 59412676, № 59412953 та № 59413346 зобов`язаний був передати ці виконавчі провадження для приєднання до зведеного виконавчого провадження та подальшого примусового виконання до Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2019 скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайовичзаперечував проти задоволення скарги.

Державний виконавець Придніпровскього ВДВС ГТУЮ в Черкаській області в судовому засіданні у вирішенні питання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку приватного виконавця, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області, Недоступа Д.М., перебуває зведене виконавче провадження № 59414459, яке об`єднане 25.06.2019 року, до складу якого входять: виконавчий лист № 2-5821-2011 від 27.02.2012, який видав Соснівський районний суд м. Черкаси, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь є Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 22.12.2006 в сумі 101 910,08 дол. США, що в гривневому еквіваленті, за курсом долара США до гривні, з розрахунку 8,01 грн. за 1 долар США, станом на 22.01.2010 становить 816299,74 грн. та додатково 500 грн. неустойки за порушення умов кредитування та понесені судові витрати в сумі 1820. грн., а всього разом 101910,08 дол. США та 2320,00 грн. виконавчий лист № 2-4125/10 від 07.02.2011, який видав Соснівський районний суд м. Черкаси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», заборгованості за кредитним договором № 0 від 11.06.2007 в сумі 61 558,93 доларів США, що еквівалентно 486315,50 грн. виконавчий лист № 2-4125/10 від 07.02.2011, який видав Соснівський районний суд м. Черкаси про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», неустойку за порушення умов кредитування в сумі 5 000 грн., судові витрати в сумі 1820 грн., всього в сумі 6820 грн.

Відповідно до вимог ст. 3,4,17,19,24,25,26 Закону України «Про виконавче провадження», 25.06.2019 розпочато примусове виконання рішення № 2-5821-2011, № 2-4125/10, про що приватним виконавцем винесені відповідні постанови про відкриття виконавчих проваджень № 59413346, № 59412953, №59412676 (судові витрати по рішенню № 2-4125/10) відповідно, копія яких направлена боржнику - для виконання, стягувачу - до відома.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема, непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органі місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межа повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статті 129? Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 19 Закону, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців належить стягувачу. Дана норма підкріплена принципом диспозитивності виконавчого провадження (стаття 2 Закону, стаття 4 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403- VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що полягає у наданні права стягувану за виконавчим провадженням визначити орган, який буде здійснювати примусове стягнення, обираючи при цьому між державною службою та системою приватних виконавців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018 року висловила свою думку стосовно принципу диспозитивності виконавчого провадження та зауважила, що передача виконавчого провадження до органу (виконавця), який перший відкрив виконавче провадження призведе до порушення права стягувана на вибір виконавця, передбаченого законом (п. 29, п. 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018).

Установлене абзацом першим частини першої статті 30 Закону правило щодо виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження тим виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, стосується виключно державних, а не приватних виконавців, тоді як щодо останніх діє правило абзацу другого частини першої цієї ж статті про виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження (п. 42 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018).

Законодавством визначено неоднаковий порядок дій для державних та приватних виконавців у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника. Законодавець допустив можливість одночасного виконання судових рішень щодо одного боржника різними виконавцями у випадку обрання стягувачем приватного виконавця для примусового виконання виконавчого документа, тоді як Інструкція не може визначати такого обов`язку (п. 54 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018).

Стаття 30 Закону передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов`язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження (п. 80, п. 85 правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові № 904/7326/17 від 05 грудня 2018).

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, відносин; інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з вищевикладеного, суд доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки, дії приватного виконавця вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що також стверджується матеріалами справи.

Пропущений встановлений законом 10-денний строк на оскарження рішень та дій державного виконавця підлягає поновленню на підставі клопотання скаржника, так як останній отримав копію оскаржуваної постанови 13.09.2019.

Керуючись ст.ст. 1, 5, 13, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 76, 77, 81, 258 - 260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовичавідмовити.

Ухвала може бути оскаржена в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлений 09.10.2019.

Головуючий