Номер провадження 2/754/16/19
Справа №361/6112/18
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.,

за участі секретарів судового засідання Гайворонського В.М., Плясунової О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 в вересні 2018 року звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, відповідно до вимог якої просив зобов`язати відповідача вчинити певну дію в порядку спростування інформації, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 він перебував тривалий час в близьких відносинах, мав намір одружитись, оскільки вважав її патріоткою України, однак змушений був перервати стосунки оскільки позивачу стало відомо, що відповідач не мала серйозних намірів щодо спільного з ним життя, а використовувала його лише в матеріальному та фізіологічному плані.

Незважаючи на те, що сторони по справі перебували у близьких відносинах більше трьох років відповідач звернулась до Броварського відділу поліції із заявою, що позивач має намір позбавити її життя, оскільки в нього є підстави її ненавидіти.

Оскільки відповідач розбила сім`ю позивача, матеріально і фізіологічно використала його, останній втратив до неї почуття поваги та любові, однак думки та наміру про позбавлення відповідача життя в позивача не виникало.

27 серпня 2018 позивача викликали до Броварського відділу поліції для допиту стосовно даного обвинувачення, внаслідок чого він отримав душевні страждання. Крім того відповідач висловлювала на адресу позивача слова приниження, що на його думку ганьбить його честь та гідність, а тому у зв`язку з неправомірними діями відповідача позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2018 дану позовну заяву було залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення її недоліків, зазначених в ухвалі судді.

На виконання вищевказаної ухвали суду позивачем було подано до суду позовну заяву у новій редакції, а також сплачено судовій збір за пред`явлену вимогу немайнового характеру у розмірі 704,80 грн.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2018 справу було передано за підсудністю до Деснянського районного суду м.Києва.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 року дана справа була передана на розгляд новому складу суду, після направлення її до суду за територіальною підсудністю.

При отриманні матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди - судом було виявлено недоліки.

Ухвалою суду від 14.12.2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Позивачем на виконання вищевказаної ухвали суду, у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки.

Ухвалою судді від 01.02.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.

Згідно ухвали внесеної до протоколу судового засідання від 24.05.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Від її представника -Адвоката Хайнак Т.Л. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача та її представника.

09.04.2019 через канцелярію Деснянського районного суду м. Києва подано відзив на позовну заяву, згідно яких відповідачка просила відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.

Після того як відповідач припинила в односторонньому порядку з позивачем усіляке спілкування, останній почав її переслідувати, погрожувати та вимагати грошові кошти які ОСОБА_1 ніби-то витратив вході їхніх відносин у сумі 10000 доларів США. Дана протиправна та незаконна поведінка позивача призвела до того, що він вчинив кримінальне правопорушення, а саме завдав тілесних ушкоджень. Позивачу інкриміновано ряд статей кримінального кодексу, однак він надалі продовжував свою протиправну поведінку, відправляючи повідомлення з погрозливим змістом відповідачу через соціальну мережу «Фейсбук» та на мобільний номер. Адвокатом відповідача в порядку ст. 214 КПК України подано заяву про злочин до Броварського відділу поліції, де вказано, що ОСОБА_1 вчинив дії, які мають ознаки злочину передбачені ч. 1 ст. 129 КК України.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області зобов`язано посадових осіб Броварського ВП внести відомості на підставі заяви до ЄРДР і розпочати досудове слідство. На виконання ухвали було розпочате досудове слідство, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_2 має процесуальний статус потерпілої, дане кримінальне провадження не закінчено, проводяться слідчі дії.

Крім того, стороною відповідача зазначено, що позивачем не надано доказів того, що поширена інформація є недостовірною та порушує його особисті немайнові права, що спростовує доводи, викладені в позовній заяві, а натомість є предметом дослідження органами досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд, заслухавши позивача, показання допитаного в якості свідка ОСОБА_4 , дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У ч. 2 ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 302 ЦК України.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Нормами статей 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Відповідно до частини 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, посилається на те, що відповідач розповсюджує неправдиві відомості шляхом зверень до Броварського відділу поліції на підставі постійних погроз позивача, в тому числі погроз із застосування останнім до відповідача заходів, які полягають в фізичній розправі, а тому оскільки позивач порядна людина і не бажає відповідачу поганого, просить зобов`язати відповідача вибачитись у нього при свідках та визнати поширені відомості, відносно нього такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте необхідно враховувати, що звернення відповідача з заявою щодо вчинення позивачем кримінального правопорушення до правоохоронних органів, судом не може визнаватись як поширенням недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що в Броварському відділі поліції ГУНП у Київській області перебуває кримінальне провадження №0000718 від 14.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. Наразі триває досудове розслідування, проводяться заходи спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне дослідження обставин події.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладена ОСОБА_2 інформація у заявах до правоохоронних органів, а саме щодо погрози фізичною розправою їй та її близьким, є правом відповідача на відповідне звернення, за результатом дослідження яких, буде постановлене відповідне процесуальне рішення, а тому зазначена інформація на час розгляду позовних вимог ОСОБА_1 не може бути розцінена судом, як така, що принижує честь, гідність та порушує права позивача, а відтак судом не встановлено сукупності обставин, які є підставою для задоволення позовних вимог.

Крім того, у відповідності до вимог п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходь до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача вибачитись при свідках та визнання поширених відповідачем відомостей, відносно нього такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 32, 34, 68 Конституції України; ст. 277, 297 ЦК України; ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до цієї Конвенції; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення суду складений 07.10.2019.

Суддя: