Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 264/5857/17

Номер провадження 22-ц/804/2192/19

10 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Леся Миколаївна

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2019 року, у складі судді Литвиненко Н.В., повний текст рішення виготовлено 25 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з заявою до відповідача, яку згодом уточнив та остаточно просив розірвати договір довічного утримання, укладений 10.06.2015 року між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №716, визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , розірвати договір довічного утримання, укладений 10.06.2015 року між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за №717, визнати за ним право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0587 гектар, розташовану по АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що з 1990-их років проживає сам, родичів не має, восени 2010 року переніс інсульт, внаслідок якого з 2015 року не має можливості самостійно пересуватись та потребує постійного стороннього нагляду. Він є власником домоволодіння із земельної ділянки, що розташовані в АДРЕСА_1 .

З серпня 2013 року його почала відвідувати раніше не знайома ОСОБА_2 , яка пропонувала надавати допомогу тричі на тиждень за 1000 грн., на що через деякий час позивач погодився. Влітку 2015 року до нього приїхали відповідачка з нотаріусом для укладення договору, як роз`яснила ОСОБА_2 договір укладається з метою надання йому оплачуваної допомоги за 1000 грн. щомісячно. Зміст договору йому не роз`яснювали та не зачитували, навіть не надали копію договору. Після підписання договору відповідачка періодично приходила до нього та приносила дві буханки хліба, декілька цибулин та трилітрову каструлю макарон на тиждень, при цьому забирала всю його пенсію, стверджуючи, що кошти з неї йдуть на оплату її послуг, комунальних витрат та продуктів харчування. Також відповідачка забрала всі його документи, а саме паспорт, водійське та пенсійне посвідчення, документи на будинок, тощо. За весь час ОСОБА_2 жодного разу не прибирала в хаті, не стирала його речі та не мила його, ігнорувала вимоги про виклик швидкої медичної допомоги, забрала належний йому мобільний телефон з метою його ізоляції від суспільства. Влітку 2017 року до нього завітали сусіди в яких він і попросив допомогти йому знайти вихід із цієї ситуації. При зверненні до соціальних служб м. Маріуполя з метою влаштування його до інтернату стало відомо про наявні договори довічного утримання, які виключають можливість влаштування до інтернату. 28.08.2017 року він звертався до поліції через дільничного з питання повернення відповідачкою його документів, які вона незаконно забрала у нього, після цього відповідачка віддала йому документи. Після того, як його відвідали працівники соціальних служб, він вперше дізнався про те, що між ним та відповідачкою було укладено договір довічного утримання від 10.06.2015 року, згідно умов якого він передав у власність відповідачки свій будинок, а відповідачка повинна надавати йому матеріальне забезпечення. У відповідності з п.6 договору довічного утримання відповідачка зобов`язана надавати позивачу довічне утримання, у виді: забезпечення житлом, шляхом збереження права довічного утримання та реєстрації у відчужуваному будинку; забезпечення догляду та надання матеріальної допомоги для придбання ліків та сплати медичних послуг та процедур на випадок хвороби та перебування його у стаціонарі; у випадку виникнення інших потреб - інше матеріальне забезпечення. Згідно п.8 зазначеного договору грошове утримання згідно цього договору довічного утримання визначається у вигляді щомісячних виплат до 25 числа кожного наступного місяця в розмірі не менше 150 грн. щомісячно. Однак, відповідачка не виплачувала йому жодного разу 150 грн., не забезпечує його належним доглядом, ліками, продуктами харчування, засобами гігієни. 10.05.2018 року в судовому засіданні він дізнався про існування другого договору довічного утримання від 10.06.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М., зареєстрований в реєстрі під №717, згідно умов якого він передав у власність відповідачки АДРЕСА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0587 гектарів, кадастровий номер :03:015:0247, яка була оцінена в розмірі 38400 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа- приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. про розірвання договору довічного утримання задоволено у повному обсязі. Розірвано договір довічного утримання, укладений 10.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М., зареєстрований в реєстрі за №716. Повернуто сторони в первісний стан, шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на жилий будинок АДРЕСА_1 , до складу якого входять жилий будинок літ.А-1, загальною площею 53,6кв.м, житловою площею 37,9кв.м, сараї- літ. В, Д, б, літня кухня- літ. Б, вбиральня- літ. Г, гаражи - літ. Ж, И, огорожі - 1-2, мостіння - 1. Скасовано накладене приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. обтяження за №718-1 у вигляді заборони відчуження на нерухоме майно на підставі договору довічного утримання від 10.06.2015 року на домоволодіння АДРЕСА_1 . Розірвано договір довічного утримання, укладений 10.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М., зареєстрований в реєстрі за №717. Повернуто сторони в первісний стан, шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку АДРЕСА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0587 гектарів, кадастровий номер :03:015:0247, виділену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у межах діючих границь: від А до Б - домоволодіння АДРЕСА_2 ; від Б до В - домоволодіння АДРЕСА_3; від В до Г- землі Маріупольської міської ради; від Г до А - домоволодіння АДРЕСА_4 . Скасоване накладене приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. обтяження за №719-2 у вигляді заборони відчуження на земельну ділянку АДРЕСА_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0587 гектарів, кадастровий номер :03:015:0247, виділену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу та, посилаючись порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2019 року скасувати та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної оцінки доводам відповідача, не прийняв до уваги покази свідків, які зазначали, що догляд за ОСОБА_1 здійснювався належним чином з її сторони.

Суд не звернув увагу на той факт, що в деяких актах, наданих позивачем, відсутній його підпис або підпис не його (в порівнянні з підписами в довіреності та договорі довічного утримання).

В п.8 Договору довічного утримання зазначено, що Договір відповідає дійсним намірам сторін і не має характеру фіктивного та удаваного, а також не є зловмисним. Дієздатність ОСОБА_1 встановлена нотаріусом ОСОБА_5 , тому зазначення в позовній заяві про те, що позивач не розумів суті договору, не відповідають дійсності.

У всіх актах перевірки підпис виконано не позивачем, оскільки після інсульту він писав друкованими літерами, що підтверджується його записами та підписами у договорах та довіреності. Тому, можна зробити висновок, що обставини, викладені у актах щодо неналежного виконання нею своїх обов`язків за договором нав`язані ОСОБА_1 та не відповідають його волі.

Щодо актів, в яких зазначено, що вона не виконувала належним чином свої обов`язки, суд в своєму рішенні зазначив, що позивач підтвердив в судовому засіданні зміст цих актів, але при допиті позивача він заявляв, що не має уявлення про які акти йдеться, позовну заяву він не подавав, нічого не підписував, та навіть заявив, що не знає свого адвоката, який був присутній в судовому засіданні. Конкретного бажання розірвати договір довічного утримання він не заявляв.

Суд порушив ст.ст. 244,245 ЦПК України, та після судових дебатів не виходив до нарадчої кімнати, не проголошувалась вступна та резолютивна частина рішення.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

14 серпня 2019 року на адресу апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що він не згодний з апеляційною скаргою, оскільки відповідачка дуже погано за ним доглядала, не забезпечувала його належним доглядом, дуже погано годувала та не надавала допомогу в лікуванні. При цьому, відповідачка забирала у нього пенсію, нібито на сплату комунальних послуг та на продукти харчування та 1000 грн. за те, що вона за ним доглядає. З серпня 2017 року його почали відвідувати працівники соціальних служб, яким він повідомив, що хоче розірвати договір довічного утримання та просив влаштувати його до інтернату. Відповідачка жодного разу не виплачувала йому 150 грн. грошового забезпечення за спірними договорами. Між ними склалися неприязні стосунки та суд вірно розірвав договори довічного утримання. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа, в судове засідання не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав суду заяву про можливість розгляд справи у його відсутності у присутності його представника ОСОБА_6 ( а.с.42 том2)

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Представник позивача ОСОБА_6 . заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, предметом спору є розірвання нотаріально посвідчених договорів довічного утримання та застосування правових наслідків такого розірвання, що визначені частиною першою статтею 756 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконувала умови договорів довічного утримання від 10 червня 2015 року, укладеного між сторонами, що є, передбаченою статтею 755 ЦК України, підставою для розірвання договорів довічного утримання. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане відповідно до частини першої статті 756 ЦК України з відповідними наслідками.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 749 ЦК України визначено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, на підставі якого позивач передав у власність ОСОБА_2 належну відчужувачу на праві власності земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0587 гектарів, кадастровий номер :03:015:0247, виділену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка зобов`язувалась довічно матеріально забезпечувати ОСОБА_1 , а саме- шляхом забезпечення догляду та надання матеріальної допомоги для придбання ліків та оплати медичних послуг і процедур у випадку хвороби та перебування ОСОБА_1 у стаціонарі; у разі виникнення потреб - інше матеріальне забезпечення.( п.1,6 договору)

Згідно п.9 Договору, грошове забезпечення визначається у вигляді щомісячних виплат до 25 числа кожного наступного місяця у розмірі не менше 150,00грн. ( а.с. 137-138 том 1)

Також 10.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, на підставі якого позивач передав у власність ОСОБА_2 належний відчужувачу на праві власності жилий будинок АДРЕСА_1 , а відповідачка зобов`язувалась довічно матеріально забезпечувати ОСОБА_1 , а саме- шляхом забезпечення догляду та надання матеріальної допомоги для придбання ліків та оплати медичних послуг і процедур у випадку хвороби та перебування ОСОБА_1 у стаціонарі; у разі виникнення потреб - інше матеріальне забезпечення.( п.1,7 договору)

Згідно п.9 Договору, грошове забезпечення визначається у вигляді щомісячних виплат до 25 числа кожного наступного місяця у розмірі не менше 150,00грн.( а.с.131-132)

Згідно змісту акту обстеження матеріально-побутових умов Територіального центру соціального обслуговуванню Кальміуського району від 08.08.2017 року, ОСОБА_8 проживає в антисанітарних умовах, лежить на полу, харчується лише кашами, в холодильнику лежав один маргарин та хліб з цвіллю, просить допомогти у поверненні належних йому документів та влаштуванні до Будинку для ветеранів. Розповідав, що Повернова (дівоче прізвище- ОСОБА_9 ) забирає всю його пенсію, але належного догляду не здійснює. ( а.с.81-82 том1)

За актом оцінки потреб особи Територіального центру соціального обслуговуванню Кальміуського району від 07.08.2017 року, ОСОБА_8 пенсіонер, переніс інсульт три-чотири роки тому, з того часу поступово відмовили ноги, лежить прикований, ліків немає, емоційний стан поганий, нікого не бачить цілими днями, речі ніхто не стирає. Із їжі наявні буханка хліба, макарони, каша, маргарин. ОСОБА_2 . забрала всі документи, пенсію також не віддає, забирала її на продукти. В будинку брудно, постійно зачинено. За висновками центру, ОСОБА_8 потребує сприяння в оформленні до пансіонату ветеранів праці, поверненні документів, але у подальшому з`ясовано, що за чоловіком згідно договору довічного догляду доглядає ОСОБА_2 ( а.с.84-87 том1)

Листами Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 15.08.2017 року, 08.09.2017 року на ім`я ОСОБА_10 з приводу надання допомоги її сусіду ОСОБА_8 роз`яснено про необхідність влаштування останнього до пансіонату ветеранів. Однак особи, які уклали договір довічного утримання не мають право на влаштування до пансіонату.

Як вбачається з актів Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 30.08.2017 року, 05.09.2017 року та 25.09.2017 року, будинок, в якому проживає ОСОБА_8 в поганому стані, сам ОСОБА_8 паралізований, заперечує факт укладання договору довічного утримання, бажає оформлятися до будинку інвалідів. Зазначає, що ОСОБА_2 відвідує його вкрай рідко, не годує та не піклується про нього, кошти на утримання не надає, а навпаки забирає, також забрала всі документи. ( а.с.13,14 , 16 том1)

22.09.2017 року Кальміуським відділенням поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області зареєстровано звернення ОСОБА_8 від 28.08.2017 року з приводу заволодіння ОСОБА_2 належними йому документами.( а.с.19 том1)

Як вбачається з виписки із амбулаторної карти КЗ ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Маріуполя» ОСОБА_8 перебуває на «Д» обліку у терапевта та невропатолога з 2010 року. Огляди лікаря проводились: 10.11.2010 року, 15.11.2010 року, 22.09.2011 року, 10.08.2012 року, 30.07.2013 року, 24.03.2015 року, 25.03.2015 року, 27.03.2015 року- хворий самостійно не пересувається, за ним здійснює догляд жінка, хворий знаходиться в антисанітарних умовах, лежить на полу, нагляд за хворим утруднене, він постійно зачинений на замок, 31.08.2017 року- сусіди викликали лікаря, стан хворого без змін, лежить на полу в антисанітарних умовах, хворий самотній, рекомендовано оформлення в Інтернат для інвалідів. ( а.с. 165 том1)

Дані обставини підтверджені у судовому засіданні свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Згідно довідки Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_1 з липня 2015 року по грудень 2015 року отримував пенсію в розмірі 3065,44грн.

Актом №175 КСН Азовкільце» від 22.11.2018 року підтверджено, що ОСОБА_8 живий, підтвердити стан здоров`я можливості не мають.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач, 1947 року народження, після перенесеного інсульту у 2010 році, страждає на церебральний атеросклероз 3 ступеню, з парапарезом нижніх кінцівок ?не пересувається самостійно, що підтверджується медичною довідкою, ( а.с. 165 том1) отже, за станом свого здоров`я є таким, що постійно хворіє, а, отже до умов договору довічного утримання має право на забезпечення догляду та надання матеріальної допомоги для придбання ліків та оплати медичних послуг і процедур у випадку хвороби постійно. ( п. 6 )

Разом з цим, згідно матеріалів справи, останній раз позивача відвідував лікар 27.03.2015 року.

В апеляційному суді відповідач пояснила, що надавала позивачеві грошову допомогу, проте, згодом її забирала на купування йому ліків. Разом з цим, доказів щодо придбання ліків суду не надала.

Отже, установивши, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договорами довічного утримання, а саме, щодо надання утримання шляхом забезпечення постійного догляду та надання матеріальної допомоги для придбання ліків та оплати медичних послуг і процедур , оскільки позивач за станом здоров`я є постійно хворим, та щомісячної грошової допомоги у розмірі по 150 гривень за кожним з договорів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку наявність правових підстав для розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків його розірвання.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що вона належним чином виконувала умови договору, надавала позивачу відповідний догляд спростовуються матеріалами справи.

Періодичні візити відповідачки з наданням певних побутових послуг, не є свідченням систематичного виконання ОСОБА_2 обумовлених договором послуг з догляду і допомоги, забезпечення систематичного щоденного харчування, сплати обумовленого грошового забезпечення тощо.

У свою чергу, з поданих сторонами документів і допитаних свідків не підтверджується щомісячне надання відповідачем матеріального забезпечення на обумовлену сторонами суму за рахунок ОСОБА_2 з моменту укладення договорів, що не спростувала і відповідач.

Доводи апеляційної скарги, про невідповідність підпису та почерку ОСОБА_1 в актах і заяві до міліції жодним належним доказом не підтверджено. До того ж, сам позивач в судовому засіданні підтвердив зміст цих актів і заяви, надаючи пояснення про невиконання відповідачкою домовленостей щодо здійснення догляду за ним та підтримував позовні вимоги.

При цьому, пояснення свідків сторони відповідачки, кожен з яких знаходиться у дружніх відносинах з останньою, а ОСОБА_12 доводиться їй родичом, спростовані іншими доказами у справі, зокрема, і поясненнями позивача.

Довод апеляційної скарги про порушення судом вимог ст.ст. 244,245 ЦПК України, а саме, що суддя після судових дебатів не виходив до нарадчої кімнати, та не проголошувалась вступна та резолютивна частина рішення, спростовується матеріалами цивільної справи, а саме протоколом судового засідання від 21 червня 2019 року, згідно якого вбачається , що суд, виходив до нарадчої кімнати ( а.с. 238 том1) та оголошував вступну та резолютивну частину рішення, та відповідним диском архівної копії звукозапису, долученим до матеріалів справи згідно супровідного листа від 10 жовтня 2019 року ( а.с. 39-41, том2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375,381,382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 жовтня 2019 року.

Судді Гаврилова Г.Л.

Кочегарова Л.М.

Ткаченко Т.Б.