Справа № 127/2214/13- ц
Провадження 4-с/127/63/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дію та бездіяльність державного виконавця по виконанню рішення суду та стягнення бору, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Замостянський відділ Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в особі заступника начальника Петрішена Андрія Андрійовича,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до суду скаргу на рішення, дію та бездіяльність державного виконавця по виконанню рішення суду та стягнення бору, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Замостянський відділ ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, в особі заступника начальника Петрішена А.А.

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2013 року було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 1300,00 доларів США, що еквівалентно 10390,90 грн. на день винесення рішення, а також судовий збір в сумі 142,35 грн. та 114,70 грн.

02.01.2019 року заступником начальника відділу Замостянського відділу ДВС м. Вінниця Петрішеним А.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі виконання рішення суду.

Із даною постановою ОСОБА_1 не погоджується та вважає, що сума боргу була стягнута не в повному обсязі.

ОСОБА_1 зазначає. Що ухвалюючи рішення у справі суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення.

04.07.2018 року Велика Палата Верховного Суду в справі № 761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18 погодилася з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про необхідність відступити від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1445цс17, де прийшла такого висновку: у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Станом на серпень 2019 року боржник сплатив стягувачу лише 10647,95 грн., що не відповідає розмір суми стягнення згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2013 року.

У зв`язку з вищенаведеним ОСОБА_1 звернувся до суду та просив визнати неправомірними дії заступника начальника Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Петрішена А.А. при винесенні ним 02.01.2019 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 37786513; зобов`язати заступника начальника Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Петрішена А.А. усунути порушення прав ОСОБА_1 , а саме скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 37786513 від 02.01.2019 року; зобов`язати заступника начальника Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Петрішена А.А. здійснити примусове виконання рішення суду згідно з виконавчим листом виданого 25.04.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області в межах залишку заборгованості.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 В ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.

Представник Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Петрішен А.А в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, надавши суду матіерали виконавчого провадження.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до висновку про задоволення скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюється іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.04.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/2214/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ухвалено заочне рішення, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 1300,00 доларів США, що еквівалентно 10390,90 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Заочне рішення набрало законної сили та на його підставі 25.04.2013 року стягувачу видано виконавчий лист № 127/2214/13-ц щодо боржника ОСОБА_2

Постановою головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 26.04.2013 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 127/2214/13-ц виданого 25.04.2013 року.

Відповідно до постанови заступника начальника відділу Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Петрішеним А.А. від 02.01.2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/2214/13-ц відносно боржника ОСОБА_2 закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», із зазначенням, що рішення суду виконано в повному обсязі.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд погоджується з позицією заявника про те, що рішення суду не було виконано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 37786513, боржником ОСОБА_2 28.11.2018 року було зараховано кошти у сумі 12912,75 на рахунок Замостянського відділу ДВС м. Вінниця.

Відповідно до платіжного доручення № 23 від 10.01.2019 року Замостянським відділом ДВС м. Вінниця ГТУЮ Григоренку А.С. було перераховано кошти в сумі 10647,95 грн. Призначення платежу: перерахування боргу з ОСОБА_2 на КР 117157 ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 з/р ДВ-7 від 02.01.2019 року.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц зробила правовий висновок про те, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

У постанові Верховного Суду України від 01.11.2017 року у справі № 6-1063цс17 зроблено правовий висновок про те, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 53 Закону № 606-XIV. При цьому, погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс Національного банку України, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

Визначаючи характер грошового зобов`язання, суд визначив стягнення з боржника суми боргу саме в іноземній валюті, що становить визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніжвалюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважаєтьсяналежним виконання судового рішення.

Як слідує з матеріалів справи, у виконавчому листі, виданому відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2013 року в справі № 127/2214/13-ц, сума заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 визначена в іноземній валюті 1300,00 доларів США та її еквівалент в національній валюті 10390,90 грн., а тому належним виконання вважається зарахуванням іноземної валюти. Як встановлено судом, зарахування проводилось, виходячи з урахуванням офіційного валютного курсу НБУ, встановленого на день ухвалення рішення, сума зарахування не відповідає сумі, яка стягнута відповідно до рішення суду, а тому суд знаходить обґрунтованим твердження заявника про невиконання рішення суду в повному обсязі.

Положенням ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі виконати виконавчі дії. При цьому, може звернутися до органу, який видав виконавчий документ, за розясненням рішення, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання тощо.

Державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду та передчасно і без достатніх підстав закінчив виконавче провадження. Цими діями порушено право стягувача, оскільки з огляду на положення ч. 1 ст. 40 Закону закінчене виконавче провадження з підстав, визначених п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, не може бути розпочате знову.

При цьому суд враховує, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та обов`язковості судових рішень. Виконання ж рішення суду в свою чергу є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право заявника є порушеним, а дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження є неправомірними, і вимога про зобов`язання заступника начальника Замостянського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Петрішена А.А. усунути порушення прав ОСОБА_1 , а саме скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 37786513 від 02.01.2019 року підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Що стосується вимог заявника про зобов`язання заступника начальника Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області здійснити примусове виконання рішення суду, то зважаючи, що визначення розміру заборгованості та вжиття заходів по виконанню рішення суду є обов`язком виконавця, суд також не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги. При цьому суд бере до уваги позицію Верховного Суду України, викладену в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", відповідно до якої у разі визнання неправомірним рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Щодо строків оскарження постанови, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК Україн, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Постанова про закінчення виконавчого провадження на адресу стягувача державним виконавцем належним чином не направлена та відсутні відомості про її вручення, що є порушенням ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Замостянський відділ ДВС постанову від 02.01.2019 року № 37786513 не надіслав стягувачу, у зв`язку з чим про оскаржувану постанову ОСОБА_1 було відомо в ході ознайомлення 06.08.2019 року з матеріалами даного виконавчого провадження, і у зв`язку з цим суд вважає, що заявником ОСОБА_1 не пропущений строк на подачу даної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дію та бездіяльність державного виконавця по виконанню рішення суду та стягнення бору, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Замостянський відділ Державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в особі заступника начальника Петрішена Андрія Андрійовича задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Петрішена Андрія Андрійовича при винесенні ним 02.01.2019 року постанови про закінчення виконавчого провадження № 37786513.

Зобов`язати заступника начальника Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Петрішена Андрія Андрійовича скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 37786513 від 02.01.2019 року.

В решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя