Справа №295/5595/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

секретаря Зубрицької Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2014 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 13090 грн. щомісячно, починаючи з 30.07.2014 року.

Після винесення рішення 09.12.2016 року між сторонами укладено договір про передачу права власності на частину квартири у зв`язку з припиненням права на аліменти. Згідно договору сторони погодили припинення права на аліменти та передачу у власність Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Позивач зауважує, що після укладення договору право позивача на отримання аліментів припинилось, при цьому постановою державного виконавця Богунського ВДВС м. Житомир від 19.03.2018 року по виконавчому провадженню накладено арешт на все майно боржника.

Позивач посилається на порушення його прав як власника на майно, яке може набуватись в майбутньому, просить зняти арешт з усього майна, яке належить позивачу на праві власності.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де вказано на існування заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла в період до грудня 2016 року і становить 28 683,88 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Зазначив, що укладеним договором сторони погодили припинення права на аліменти, які підлягали до сплаті, в тому числі, за минулий час.

Відповідач заперечувала з приводу задоволення позову та зауважила, що заборгованість в розмірі 28 683,88 грн. виникла до періоду укладення договору, а тому застосованим арештом має забезпечуватись виконання рішення суду у відповідній частині.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1300,00 грн., щомісячно, починаючи з 30.07.2014 року і до повноліття ОСОБА_3 та в подальшому розмірі 650,00 грн. до повноліття ОСОБА_4 .

Між сторонами 09.12.2016 року укладено договір про передачу права власності на частину квартири у зв`язку з припиненням права на аліменти на дітей.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 в розмірі Ѕ частини та за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по ј частини кожній.

Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 11.07.2019 року заборгованість по аліментах за період з липня 2014 року по листопад 2016 року включно становить 28 683,88 грн.

Постановою державного виконавця від 19.03.2018 року в межах виконавчого провадженя з виконання виконавчого листа, виданого на підставі даного рішення суду, накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

У відповідності до ч.ч. 1. 2 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.

У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

За положеннями ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.2 ч.1 ст. 11 ЦК України).

Оскільки за змістом договору сторони дійшли згоди про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям малолітніми дітьми права власності на частину квартири, яке відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України підлягає державній реєстрації, саме з часу державної реєстрації такого права припинено обов`язок боржника по сплаті аліментів як наслідок домовленостей сторін про виникнення цивільних прав та обов`язків.

З огляду на вищевикладене, не є обґрунтованими твердження представника позивача про розповсюдження дії договору і на правовідносини, які виникли до його укладення.

Як встановлено у судовому засіданні в період по листопада 2016 року за боржником ОСОБА_1 обраховувалась заборгованість в розмірі 28 683,88 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIIIвиконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою, другою статі 56 Закону України № 1404-VIIIвизначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Суд приходить до висновку про відповідність існуючого арешту на майно боржника, яке накладено постановою державного виконавця, вищевказаним завданням виконавчого провадження та забезпечення виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Закону України № 1404-VIIIза наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно з ч.1 ст. 48 Закону України № 1404-VIIIзвернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За положеннями ч.7 ст. 48 Закону України у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Суд звертає увагу, що за змістом заяви позивач не вказує на порушення його прав шляхом арешту майна та звернення стягнення на єдине житло або будь-яке інше чітке визначене майно, оцінка якого є можлива з метою визначення співмірності застосованих заходів обтяження в межах виконавчого провадження.

Не є належним способом захисту і вирішення питання про захист права власності, яке може виникнути в майбутньому.

З врахуванням вищенаведеного, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено 18.10.2019 року.

Суддя: Д.М.Лєдньов