Єдиний унікальний номер 219/1253/19 Номер провадження 22-ц/804/2342/19
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н ОВ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Санікової О. С.

суддів: Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Бахмуті цивільну справу №219/1253/19

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2019 року

(суддя Хомченко Л.І., рішення ухвалено в м. Бахмуті Донецької області, повний текст рішення складено 12.07.2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 13 листопада 2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин в під`їзді будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який стояв на верхніх сходах між другим та третім поверхами, а він знаходився на середніх сходах, діючи умисно з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків правою ногою обутою в кросівку з розмаху наніс йому один удар в область гортані спереду. В результаті нанесення протиправного удару йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми шиї, забій гортані , які вимагають для одужання термін понад 6 але не менш 21 доби та які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

З приводу отриманих тілесних ушкоджень він проходив лікування в умовах стаціонару Бахмутської ЦРЛ з 14.11.2015 року по 24.11.2015 року, а потім з 25.11.2015 року по 7.12.2015 року проходив лікування в умовах денного стаціонару.

Діями ОСОБА_2 його здоров`ю була спричинена суттєва фізична шкода. Фізична шкода привела до матеріальної шкоди на суму 1543,70 грн., яку він вимушено витратив на лікування лікарськими препаратами, призначеними лікарем.

Так, ним були придбані такі препарати: дексалгін (заміна кейвер) на суму 341 грн., траумель на суму 661,65 грн., шприци на суму 21,45 грн., спирт на суму 2,50 грн., вата на суму 2,65грн., рукавички на суму 4,60грн., скаріфікатор- 0,80грн., німід ОСОБА_3 на суму 29,85грн., ісла німід на суму 292,70грн., німісіл на суму 164грн., інсперон на суму 22,50 грн., всього було витрачено 1543,70грн.

Також йому спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях від болю та травм, спричинених ОСОБА_2 , які хоч і тимчасово , але значно погіршили його здоров`є.

Він лікувався на протязі 11 днів в стаціонарі та 13 днів амбулаторно у відділенні Бахмутської лікарні. У нього цілий місяць боліло горло, він не міг вживати тверду їжу, дружина готувала для нього всякі каші та бульйони. Він не міг розмовляти , бо у нього часткового пропав голос.

Фізичні страждання призвели до моральних страждань. Моральна шкода полягає в тому, що він був виключений на тривалий час з нормального ритму свого життя . Лікувався , бо з такою травмою , не міг працювати . Травма позбавила його можливості відвідувати культурні заходи , які проводилися у місті . Був позбавлений можливості спілкуватися та вести бесіди з членами сім`ї - дружиною та донькою , його рідними та знайомими регулярно, так як спілкувався раніше. Це його пригнічувало та завдавало моральних страждань.

Все це з вини ОСОБА_2 , якого Артемівський міськрайонний суд ухвалою від 09.01.2019 року звільнив від кримінальної відповідальності та закрив справу відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності не з реабілітуючих причин, тому він вважається особою, яка вчинила злочин відносно нього за ч.2 ст.125 КК України згідно ухвали від 09.01.2019 року та матеріалів кримінальної справи № 219/128/18, провадження № 1-кп/219/410/2018.

Заявлений ним раніще на стадії досудового слідства цивільний позов судом залишений без розгляду , а йому роз`яснено право пред`явити такий позов у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_2 повинен нести цивільну відповідальність за спричинену йому матеріальну та моральну шкоду скоєним ним злочином.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь спричинену йому матеріальну шкоду у розмірі 1543,70грн; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь спричинену моральну шкоду у розмірі 50000 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені ним судові витрати при слуханні кримінальної справи № 219/128/18 , провадження № 1-кп/219/410/2018, та його судові витрати за цим позовом 200 грн., а всього у сумі 3700 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1543,70 грн., моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та судові витрати по справі 3700 грн.

Додатковим рішенням Артемівського міськрайонного суду від 17.09.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768.40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те,що в матеріалах справи відсутній вирок, який би встановлював вину відповідача у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення; в ухвалі Артемівського міськрайонного суду від 09.01.2019 року про закриття кримінального провадження відносно відповідача в частині викладення обставин, встановлених судом, також не вказано про те, що вчинення відповідачем кримінального правопорушення є встановленим чи доведеним, а лише вказується на його обвинувачення у певному правопорушенні, тобто в зазначеній ухвалі не було встановлено факту вчинення відповідачем певних дій, про наслідки яких заявлено позов, а тому вказана ухвала про закриття кримінального провадження в даному випадку не утворює преюдиції, у зв`язку з чим позивач мав доводити заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди саме відповідачем в загальному порядку; проте будь-яких інших доказів заподіяння відповідачем шкоди позивачу матеріали справи не містять; у медичних документах особою, яка завдала травму позивачу значиться невідомий; крім того, визначаючи стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн., суд першої інстанції не врахував, що позивач мав легкі тілесні ушкодження, строк лікування яких тривав 11 днів, амбулаторно позивач відвідував лікаря лише 4 рази, з яких 1 раз терапевта, який направив його на консультацію до лор-лікаря, під час останнього відвідування було констатовано відсутність скарг на стан здоров`я, у зв`язку з чим посилання позивача на те, що він на тривалий час був виключений з нормального життя, є безпідставним; посилання позивача на те, що він не міг працювати через травму також безпідставні, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що позивач на час отримання травми був працевлаштований, посилання позивача на неможливість відвідування міських культурних заходів також необґрунтовані, оскільки не вказано, яким чином травма горла унеможливила відвідування міських культурних заходів, а у справі відсутні будь-які відомості взагалі про проведення у спірний період в м. Бахмуті будь-яких культурних заходів, оскільки такі в цей період не проводились; в матеріалах справи відсутні також і належні докази матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, з доданих позивачем до позовної заяви копій товарних чеків на придбання медикаментів не вбачається, що вони виписані на ім`я позивача чи ним оплачені; крім того, в матеріалах справи немає листка призначень, згідно з яким позивачу призначено самостійне лікування відповідними лікарськими препаратами; суд першої інстанції належного дослідження наданих позивачем доказів матеріальної шкоди не забезпечив, обмежившись лише загальним посиланням на наявність товарних чеків; щодо понесених позивачем судових втрат, то до переліку судових витрат не належать витрати позивача, які він поніс в межах іншої справи, а тому витрати позивача на правничу допомогу при розгляді кримінальної справи не можуть бути стягнуті в межах даної цивільної справи.

У відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що жоден із заявлених доводів апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду, посилаючись на те, що після довгого та нерозумного строку досудового розслідування (більше двох років) справа надійшла до Артемівського містькрайонного суду і була призначена до розгляду на 18 січня 2018 року, а ухвала про закриття провадження у справі постановлена судом 19.01.2019 року; обвинувачений ОСОБА_2 свою вину не визнав, попри очевидні обставини, він затягував процес безпідставними клопотаннями про відвід судді, міняв захисників, не з`являвся в суд без поважних причин (начебто хворів), не з`являвся захисник, з яким суд погоджував дату слухання справи, заявляв клопотання про допит свідків його невинуватості (друзів, знайомих, батьків), яке було задоволено судом, потім свідки не з`являлися, потім він відмовився від допиту свідків; його зловживання процесуальними правами мали на меті затягнути процес для того, щоб закінчився строк давності; закриваючи провадження у справі, йому було роз`яснено про те, що звільнення від кримінальної відповідальності не звільняє від цивільної відповідальності; щодо другого доводу апеляційної скарги, то медична карта не повинна містити відомості про особу, що завдала травму і тоді він не знав прізвища ОСОБА_2 , відомості про нього були встановлені пізніше, коли в школі, де навчався, а потім працював вчителем ОСОБА_2 на стенді була виявлена фотографія майстра спорту по боксу ОСОБА_2 , всі дані про встановлення особи ОСОБА_2 знаходяться в матеріалах кримінального провадження; третій довід апеляційної скарги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн. спростовується тим, що моральна шкода спричинюється йому на протязі більше 3,5 років через спричинення йому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та морального знущання над ним, він проходить службу в підрозділі з надзвичайних ситуацій в іншому місті Бахмутського району, є учасником бойових дій, вимушений був мінятися змінами, щоб приїхати на суд, а обвинувачений, потім відповідач або його захисник, представник не з`являлися, таким цинічним прийомом порушувалися його плани, життєвий ритм його сім`ї; крім того, сам відповідач не визнавав моральну та матеріальну шкоду, тому мова про розмір моральної шкоди не може йти; щодо зазначення у товарних чеках на придбання ліків інформації про особу, яка їх придбала, то немає такої нормативної вимоги щодо заповнення чеків; твердження щодо незаконного стягнення витрат на правничу допомогу спростовується тим, що його позов у цивільному порядку передбачає стягнення моральної та матеріальної шкоди з ОСОБА_2 , яку він спричинив йому злочином, тобто всю шкоду, незалежно в якому провадженні розглядається його позов.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вимогами про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1543.70 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Враховуючи те, що учасниками справи клопотання про розгляд справи з їх повідомленням не заявлялось та зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності спричинення йому відповідачем ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди.

Такі висновки суду є правильними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом було встановлено, що ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 09.01.2019 року було задоволено клопотання ОСОБА_2 про звільнення його від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 125 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №1-кп/219/410/2018 про кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 125 КК України, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 000343 від 14 листопада 2015 року, вчинене ОСОБА_2 , закрито.

Таким чином, ураховуючи, що ухвала суду про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження на даний час набула законної сили, а звільнення обвинуваченого за його же клопотанням у зв`язку з закінченням строків давності не є звільненням з реабілітуючих підстав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини відповідача у заподіянні позивачу тілесних ушкоджень, що мало місце 13 листопада 2015 року.

Доводами апеляційної скарги такий висновок суду не спростований.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, з ухвали Аретемівського міськрайонного суду від 09 січня 2019 року вбачається, що у рамках кримінального провадження №000343 від 14 листопада 2015 року був складений обвинувальний акт, в якому встановлено, що ОСОБА_2 13 листопада 2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин в під`їзді будинку АДРЕСА_1 на сходах між другим та третім поверхами зустрівся з ОСОБА_1 , де в ході розмови між ними на грунті давно склавшихся не порізнених відносин один до одного відбулася сварка, в ході якої ОСОБА_2 , знаходячись на верхніх сходах напроти ОСОБА_1 , який знаходився на середніх сходах обличчям до ОСОБА_2 , діючи умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний і протиправний характер своєї дії та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків правою ногою обутою у кросівок наніс ОСОБА_1 один удар в область гортані спереду, спричинивши останньому тілесні ушкодження. В результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми шиї, забія гортані, які утворились від контакту з тупим твердим предметом і які вимагають для одужання термін понад 6 але не менше 21 доби, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Викладені обставини відповідачем ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не спростовані. Більш того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме ОСОБА_2 в ході слідчого експерименту показував, як він наніс удар ОСОБА_1 .

Отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність його вини у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , що потягло спричинення йому матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування та моральної шкоди є безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, суд першої інстанції, установивши, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивач поніс витрати на лікування у розмірі 1543.70 грн., що становлять розмір спричиненої йому з вини відповідача майнової шкоди, що підтверджується виписками з медичних карт стаціонарного та амбулаторного хворого ОСОБА_1 та товарними чеками на придбання лікарських препаратів, дійшов обґрунтованого висновку, що ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводами апеляційної скарги такий висновок суду не спростований.

Так, з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, дослідженої судом першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Бахмутській (раніше Артемівскій) ЦРЛ у період з 14.11.2015 року по 24.11.2015 року, діагноз: тупа травма шиї, що також підтверджується відповідною довідкою лікаря. Знаходження позивача на лікуванні також підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого № 35759. При цьому придбані позивачем ОСОБА_1 медичні препарати відповідають медичним препаратам, призначеним лікарем.

Доводи апеляційної скарги про те, що на чеках повинно бути вказане прізвище особи, яка придбала ліки, не ґрунтується на нормативно-правових актах.

Що стосується вимог із відшкодування моральної шкоди слід зазначити таке.

У відповідності із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції, установивши, що з вини відповідача, позивачу було спричинено моральні страждання, які полягали у завданні останньому тілесних ушкоджень та виразилися у порушенні нормальних життєвих зв`язків ОСОБА_1 , який був змушений застосовувати додаткові зусилля для організації свого повсякденного життя, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. При цьому апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині безпідставними і погоджується з доводами, викладеними ОСОБА_1 у відзиву на апеляційну скаргу, а саме, з тим, що, попри доведеності спричинення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_2 , він не поніс кримінального покарання, а звільнений від відповідальності за строком давності, тому повинен нести цивільно-правову відповідальність, а також з тим, що моральна шкода спричиняється позивачу на протязі більше 3,5 років через недобросовісну поведінку ОСОБА_2 під час досудового слідства та судового слідства, затягування розгляду справи; крім того, апеляційний суд враховує характер тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_2 , який є майстром спорту по боксу, що також дає підстави вважати визначений судом розмір відшкодування таким, що відповідає засадам розумності і справедливості.

Оскільки під час дослідження доказів спричинення позивачу ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, то рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим.

Разом із тим не можна погодитись з ухваленим у справі судовим рішенням в частині відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України відносяться і витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Правова допомога по кримінальній справі стягується відповідно до вимог КПК України.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів (клопотання про стягнення судових витрат від 08.01.2019 року, акту прийому виконання робіт при розгляді кримінального провадження, договору про надання правничої допомоги від 23.11.2018 року про надання правової допомоги по кримінальному провадженню) вбачається, що позивач обґрунтовував свої вимоги у частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3500.00 грн., понесених у кримінальній справі, з посиланням на норми ЦПК України, які регулюють відшкодування витрат на правничу допомогу у цивільній справі. Крім того, позивачем не обґрунтовано, коли і за що ним сплачені судові витрати в розмірі 200.00 грн.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та стягуючи на користь позивача 3700 грн. на відшкодування його витрат по оплаті правничої допомоги на підставі договору від 23.11.2018 року на надання правничої допомоги у кримінальній справі невірно застосував норми цивільного процесуального права.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3700 грн. не можна визнати законним й обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у цій частині у позові.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат 3700 грн. скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат в розмірі 3700.00 грн. відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: