Справа №522/3466/19
07 жовтня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
під головуванням судді Єршової Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Овідіопольська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, місцезнаходження: м.Одеса, вул. Канатна, 134 про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , яке було видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 14.07.2015 року.
Предмет та підстави позову - позбавлення батьківських прав у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не сплачує аліменти на його утримання, не цікавиться його життям та взагалі не виявляє бажання зустрічатися з сином.
На підставі викладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 20.03.2019 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні.
Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Овідіопольську районну державну адміністрацію як орган опіки та піклування.
Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Позивач був присутній у підготовчому судовому засіданні, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому представник органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надав.
Узв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
У ОСОБА_1 від шлюбу з ОСОБА_2 є малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження від 14.07.2015 року № 6673, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2016 рокупо справі №522/16454/16-црозірвано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою смт Радісне, Іванівського району Одеської області, і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем села Нова Іванівка Арцизького району Одеської області, зареєстрований 07 лютого 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції актовий запис № 164.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між батьками дитина проживає з матір`ю.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2017 року по справі №522/24925/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 22.12.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 рішення про стягнення аліментів на утримання дитини не виконує.

Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача по аліментам станом на 29.01.2019 року складає 40000,00 грн.

Овідіопольскою районною державною адміністрацією як органом опіки та піклування 04.07.2019 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з вказаним висновком батько малолітнього ОСОБА_2 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Судом встановлено, що мати дитини відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, приділяє багато уваги вихованню та розвитку дитини. В свою чергу, батько дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з сином не спілкується, від виховання дитини самоусунувся. За місцем проживання сина не відвідує, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров`я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в повному обсязі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що він не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займався та не займається вихованням та утриманням сина, не задумується про долю дитини, її майбутнє, не може навчити її моральним та суспільним цінностям: любові, взаєморозумінню, взаємоповазі, добру, оскільки сама вчиняє протиправні дії, які суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

З роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи доведеність в судовому засіданні факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, зважаючи на те, що при розгляді даної категорії справ рішення ухвалюється з першочерговим дотриманням інтересів дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 164 СК України та позбавлення відповідача батьківських прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Керуючись статтями 4-7, 10-13, 19, 258, 265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Овідіопольська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження від 14.07.2015 року № 6673, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі у розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Л.С. Єршова