РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10030/18

пр. № 2/759/1413/19

14 травня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Дванадцята київська державна нотаріальна контори про визнання спадкового майна (квартира) особистою власністю спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у червні 2018 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом про визнання спадкового майна: квартири АДРЕСА_1 особистою власністю спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра позивачки ОСОБА_5 , яка з 25.04.1990 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , у період якого ОСОБА_5 народила двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_5 , у 2009 році у неї було виявлено злоякісну пухлину молочної залози, у зв`язку з чим була проведена мастектомія, а на початку 2014 року хвороба дала рецидив і були виявлені множинні онкологічні ураження головного мозку.

Відповідач у період тяжкої хвороби своєї дружини самоусунувся та покинув сім`ю в безпорадному стані.

Представник позивачки зазначає, що спірна квартира була придбана померлою ОСОБА_5 за її особисті кошти, отримані нею від підприємницької діяльності у 1999 р., яка працювала на декількох роботах, при цьому, її чоловік, відповідач по справі майже не працював та до 2013 р. перебував на її повному утриманні.

Далі представник позивачки зазначає, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.03.2016 р. відповідача ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2016 р. відповідача ОСОБА_3 усунуто від права на спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Розпорядженням Святошинської РДА № 80 від 10.02.2017 р. позивачку ОСОБА_1 призначено опікуном для малолітньої ОСОБА_7 , 2005 р.н. Одночасно, вказаним Розпорядженням на ОСОБА_1 покладена відповідальність за збереження житла за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована малолітня.

Представник позивачки зазначає, що вказані вище обставини свідчать, що спірна квартира була придбана ОСОБА_5 особиста за власні її кошти, у зв`язку з чим представник позивачки просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.09.2018 р. відкрито провадження у справі.

14.03.2019 р. до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач ОСОБА_3 просив у позові відмовити з тих підстав, що спірна квартира придбана саме у період його шлюбу з ОСОБА_5 , а тому вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Також, відповідачем ОСОБА_3 подана заява про застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки з часу смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та до подачі даного позову 27.06.2018 р. сплинуло понад три роки (ас. 81-84, 89-92).

11.03.2019 р. до суду надійшли письмові пояснення, в яких третя особа: ОСОБА_6 пояснив про неможливість спільного проживання з батьком, відповідачем по справі через вкрай неприязні відносини, які часто густо переростають у бійки, що неприпустимо для проживання в спірній квартирі неповнолітньої сестри ОСОБА_7 , 2005 р.н., а тому просив позов задовольнити та розглянути справу у його відсутності (ас. 101).

11.03.2019 р. до суду надійшли пояснення на відзив, в яких позивачка ОСОБА_1 зазначила, що відповідач жодним чином не спростував аргументи позову, а доводи останнього, що він з дружиною вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, придбали майно, виховували та утримували спільних дітей жодним доказом не підтверджено. Також, позивачкою ОСОБА_1 подані письмові пояснення щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності. Позивачка зазначила, що дана заява є безпідставною, оскільки право на подання даного позову у неї виникло з моменту Розпорядження Святошинської РДА № 80 від 10.02.2017 р., яким призначено її опікуном неповнолітньої ОСОБА_7 , 2005 р.н., та відповідальною особою за житло в якому зареєстрована остання, а саме: квартира АДРЕСА_1 (ас. 103, 104).

14.05.2019 р. за згодою сторін підготовче засідання завершено, судом призначено розгляд справи по суті.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити.

Третя особа: ОСОБА_6 до суду не з`явився, в своїх письмових поясненнях від 11.03.2019 р. просив розглянути справу за його відсутності.

Треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та Дванадцята київська державна нотаріальна контори до суду не з`явились.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб.

Суд, заслухавши сторони, представника позивачки та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 25 квітня 1990 року. В цьому шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Договору віл 23.02.1999 р. ОСОБА_5 придбала у свою власність квартиру АДРЕСА_1 (ас. 19).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 померла.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. У Дванадцятій київській державній нотаріальній канторі 26 березня 2015 року заведено спадкову справу №446/2015.

За прийняттям спадщини звернулись наступні особи: мати спадкодавця - ОСОБА_8 , чоловік спадкодавця - ОСОБА_3 , право на спадок має малолітня дочка спадкодавця - ОСОБА_2 , син спадкодавця - ОСОБА_6 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_8 про що подав нотаріусу відповідну заяву.

Встановлено, що заповіту ОСОБА_5 не залишила.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.03.2016 р. відповідача ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2016 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.03.2016 р. залишено без змін (ас. 9-10).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2016 р. відповідача ОСОБА_3 усунуто від права на спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас. 11-12).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.09.2016 р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2016 р. залишено без змін (ас. 13-16).

Судом встановлено, що Розпорядженням Святошинської РДА № 80 від 10.02.2017 р. позивачку ОСОБА_1 призначено опікуном для малолітньої ОСОБА_7 , 2005 р.н. Одночасно, вказаним Розпорядженням на ОСОБА_1 покладена відповідальність за збереження житла за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована малолітня (ас. 8).

Судами районного та апеляційного судів було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 2003 року, за винятком періоду з 26.11.2013р. по 11.03.2014 року ніде не працював, раніше декілька разів покидав сім`ю, в тому числі і зразу після народження дочки ОСОБА_7 .

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Як вбачається наданої позивачкою копії трудової книжки відповідача ОСОБА_3 , останній розпочав свою трудову діяльність з 1986 р. та після служби в лавах радянської армії працював на різних посадах до 1996 р. Наступний запис про трудову діяльність відповідача ОСОБА_3 від листопада 2013 р.

Доказів працевлаштування відповідача ОСОБА_3 у період з 1996 р. по 2013 р., отримання доходів з інших джерел останнім суду не надано.

Також, відповідачем не надано суду доказів постійного проживання в спірній квартирі АДРЕСА_1 , враховуючи встановлені судом обставини, що відповідач ОСОБА_3 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5 періодично залишав сім`ю, тягар утримання вказаного майна був покладений на померлу ОСОБА_5 , яка була єдиним годувальником сім`ї, відповідачем не було надано доказів ведення спільного господарства з померлою ОСОБА_5 , не доведено виконання відповідачем спільного обов`язку, як чоловіка в утриманні сім`ї.

При цьому, судом встановлено померла ОСОБА_5 за життя працювала, була приватним підприємцем, тобто мала постійне джерело доходів, що також вбачається з виписок її особового рахунку за період за 1999 р. (ас. 20-51).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини щодо джерел доходу подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожного окремо, їх участь у ведені спільного господарства, утриманні сім`ї в цілому, враховуючи двох дітей, один з яких і на момент придбання спірної квартири у 1999 р. ОСОБА_6 був малолітнім, при цьому, після народження у подружжя другої дитини у 2005 р. дочки ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_3 покинув сім`ю, враховуючи встановленні Святошинським районним судом м. Києва та Апеляційним судом м. Києва обставини, що тягар утримання сім`ї Лінників був покладений на померлу ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 була придбана особисто та за власні кошти ОСОБА_5 .

Суд не приймає до уваги подану відповідачем заяву про застосування до позову строку позовної давності з тих підстав, що з часу смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та до подачі даного позову 27.06.2018 р. сплинуло понад три роки, оскільки відповідно до Розпорядженням Святошинської РДА № 80 від 10.02.2017 р. позивачку ОСОБА_1 призначено опікуном для малолітньої ОСОБА_7 , 2005 р.н., тобто саме з 10.02.2017 р. позивачка ОСОБА_1 набула права на подання даного позову до суду.

Що стосується вимог позову про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн., суд приходить до висновку про часткове задоволення цих вимог, оскільки суду наданий дублікат квитанції про сплату авансу по договору по надання юридичних послуг в розмірі 3 500,00 грн. (ас. 63), інших доказів про понесення позивачкою витрат на правову допомогу суду не надано, а тому суд в порядку ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України вважає занеобхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову, який відповідно до ст. 81 ЦПК України частково доведений, а тому підлягає частковому задоволенню.

На підставі, ЦК України, ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Дванадцята київська державна нотаріальна контори про визнання спадкового майна (квартира) особистою власністю спадкодавця - задовольнити частково.

Визнати спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 500,00 грн., а всього - 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: