КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Диба О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владіміровій О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Манасерян Айкуі Арамівни на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2019 року у справі за поданням Заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Манасерян Айкуі Арамівни, боржник: Акціонерне товариство «Завод «Маяк», стягувачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Державний концерн «Укроборонпром», Фонд державного майна України про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року заступник начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Манасерян Айкуі Арамівна звернулась до суду першої інстанції із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Подання мотивовано тим, що на виконанні відділу перебуває зведене виконавче провадження №56260526, до складу якого входить 251 виконавче провадження на загальну суму 40 674 642,86 грн. про стягнення з ПАТ «Завод «Маяк» на користь фізичних та юридичних осіб, та наголошувала, що 229 з цих проваджень на суму 13 709 783 грн. з примусового виконання рішень по заробітній платі.

В поданні зазначає, що державним виконавцем вживались всі можливі заходи для виявлення майна боржника та примусового виконання рішень. При проведенні таких заходів державним виконавцем було встановлено, що відповідно до листа Фонду державного майна України від 08 лютого 2005 року до статутного фонду боржника ВАТ «Завод «Маяк» було передано перелік майна, в який включено було й цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 20 «А ».

Керуючись вищевикладеним, заявник просила звернути стягнення на нерухоме майно АТ «Завод «Маяк», а саме: цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 20 «А », право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2019 року відмовлено у задоволенні подання Заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Манасерян Айкуі Арамівни.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Манасерян А.А. подала апеляційну скаргу 08 липня 2019 року (а.с.1-8, т.2).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, оскільки апелянтом не було долучено до апеляційної скарги оригіналу квитанції про сплату судового збору та копій апеляційної скарги для інших учасників справи.

Оскільки вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року частково були не виконані, тому ухвалою Київського апеляційного суду від 22 липня 2019 року вказану апеляційну скаргу було повернуто скаржнику (а.с.122, т.3).

Разом з тим, заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Манасерян А.А. подала вдруге апеляційну скаргу 25 липня 2019 року,яку мотивовано тим, що висновок суду першої інстанції про розповсюдження мораторію на задоволення вимог щодо виплати заробітної плати, які виникли після 01 січня 2011 року є хибними, адже мораторій не розповсюджується на вимоги щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами.

Також апелянт зазначає, що відповідно до листа АТ «Завод «Маяк» №762 від 04 липня 2019 року у січні 2019 товариством затверджено зміни до організаційної структури та проведено скорочення штату працівників, а саме транспортний відділ з 18 березня 2019 року ліквідовано у зв`язку із примусовою реалізацією всіх транспортних засобів в межах виконавчого провадження №56804749. А тому об`єкти нежитлової нерухомості, що знаходяться за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 20 « А » у виробничій діяльності товариства не використовуються, а передані в оренду третім особам. Також вказано, що листом від 05 вересня 2019 року за вих.. №1436/104 ПАТ «Завод «Маяк» запропоновано першочергово звернути стягнення на об`єкт нежитлової нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Степана Бандери, 8 корпус 16-Б , та зазначено, що даний об`єкт не використовується для ведення виробничої діяльності.

Враховуючи вищевикладене, заступник начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Манасерян А.А. просила скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно АТ «Завод «Маяк», а саме цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою пр-т. Степана Бандери, 20 «А», право власності на яке не зареєстровано у встановленому порядку.

21 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від АТ «Завод «Маяк» відповідно до якого зазначає, що не погоджується із апеляційною скаргою в цілому, та зокрема із твердженням апелянта, що дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не розповсюджується на вимоги щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами.

АТ «Завод «Маяк» посилається на висновки Верховного Суду України у постанові від 24 червня 2015 року у справі №3-262гс15, в яких йдеться: «Фактичне використання чи невикористання цього майна у господарській діяльності підприємства в силу Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» не має визначального значення.

Таким чином, дія мораторію не поширюється тільки на оборотні активи, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців із дати складення балансу».

Боржник АТ «Завод «Маяк» звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» саме Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виходячи із викладеного, АТ «Завод «Маяк» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2019 року - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що на примусовому виконанні Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження № 56260526 (а.с.8-45, т.1).

Також судом встановлено, що заявник зазначає, що 24 квітня 2018 державним виконавцем винесено постанову про об`єднання №55760710, №55870006 у зведене виконавче провадження №56260526, однак вказаної постанови до подання не було долучено.

24 листопада 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на рахунки боржника в межах виконання судового рішення, виданого Господарським судом міста Києва (а.с.49-50, т.1).

28 листопада 2017 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника та внесено відповідні записи про обтяження на виконання судового рішення Господарського суду міста Києва (а.с.52, т.1).

Із заяви ПАТ «Завод «Маяк» від 28 січня 2019 року вбачається, що рухоме майно, вказане у постанові про розшук майна від 20 грудня 2018 року, арештовано, проведено його опис в межах виконавчого провадження №56804749, відкритого головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ та передано на відповідальне зберігання керівнику транспортного відділу ПАТ «Завод «Маяк» Зубу А.В, тому боржник просить скасувати постанову про розшук майна від 20 грудня 2018 року в межах ВП №55232797 (а.с.58, т.1).

З листа боржника від 14 січня 2019 року вбачається, що на вимогу державного виконавця боржник повідомляє про місце знаходження належного йому рухомого майна і не заперечує проти проведення виконавчих дій відносно нього (а.с.59, т.1).

Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 09 листопада 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. було здійснено опис та арешт майна боржника ПАТ «Завод «Маяк» відповідно до наказу №910/10965/17, виданого 24 січня 2018 року Господарським судом міста Києва (а.с.61-65, т.1).

Постановою про арешт коштів боржника (ВП №57040645) від 25 квітня 2019 року було накладено арешт на грошові кошти боржника, які містяться на рахунка у АТ «Піреус Банк МКБ» (а.с.84-103, т.1).

Також суд першої інстанції вказує, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.70 - 79, т.1) не убачається, що право власності на майно, яке розташоване за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 20-а (цілісний майновий комплекс), зареєстроване за боржником.

Окрім того, відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08 травня 2019 року у ВП №58992295 на виконання посвідчення №109, виданого 22 березня 2019 року Комісією по трудовим спорам ПАТ «Завод «Маяк» про стягнення з боржника заробітної плати у розмірі 43 002,56 грн на користь ОСОБА_6 , проте суд першої інстанції вказує, що останній стягувачем у самому поданні не зазначений(а.с.110-117, т.1). Відповідно до вказаної постанови, було здійснено опис та арешт майна, яке розташовано за адресою м. Київ, проспект Степана Бандери, 20 , «А» (а.с.110, т.1).

Матеріали справи містять відомості про те, що станом на 01 січня 1996 року цілісний майновий комплекс, на який державний виконавець просить звернути стягнення, передано до статутного фонду боржника (а.с.133-138).

Крім того, державним виконавцем надано технічний паспорт від 19 червня 2018 року на виробничий будинок Побутовий корпус №20а по просп . Степана Бандери в місті Києві , замовником якого є боржник (а.с.139-156, т.1).

Також до подання державного виконавця було долучено копію вимоги державного виконавця від 14 червня 2019 року №5688 по виконавчому провадженню №58873291 від 15 квітня 2019 року з примусового виконання посвідчення №15, виданого 18 березня 2019 року Комісією по трудовим спорам ПАТ «Завод «Маяк» про стягнення з боржника на користь ОСОБА_7 заробітної плати за період з 01 вересня 2018 року по 28 лютого 2019 року у розмірі 49 437,46 грн без урахування обов`язкових податків та зборів (а.с.167, т.1), проте ОСОБА_7 не було вказано у самому поданні державного виконавця в якості стягувача. Відповідно до вказаної вимоги державний виконавець вимагав від боржника надати декларацію про майновий стан та доходи, пояснення щодо причин невиконання рішень про стягнення заборгованості по заробітній платі та надати перелік майна, які знаходяться на праві власності АТ «Маяк» (14307423), а також праві користування (а.с.167, т.1).

Як вбачається з листа АТ «Завод «Маяк» від 14 червня 2019 року, у зв`язку із постійним арештом рахунків підприємства, воно не має можливості виплатити заборгованість по заробітній платі працівникам товариства, а тому погашення заборгованості по виплаті заробітної плати можливе лише в примусовому порядку (а.с.169, т.1).

Окрім того, як вбачається з листа ПАТ «Завод «Маяк» від 09 жовтня 2018 року, адресованого Головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до змісту якого сторона боржника пропонує в межах виконання судового рішення за виконавчим провадженням №56804749 розглянути питання щодо реалізації, як цілісного майнового комплексу, нерухомого майна ПАТ «Завод «Маяк», яке знаходиться за адресою: м. Київ, просп. С. Бандери, 20а в установленому законом порядку та вважає, що вартість такого майна є достатньою для погашення заборгованості перед кредитором та сплати виконавчого збору (а.с.170, т.1).

Також судом першої інстанції за допомогою загальнодоступної інформації, яка міститься у відкритому доступі на веб-сайті Міністерства юстиції України, було встановлено, що засновником боржника є ДК «Укроборонпром».

Вирішуючи вказаний спір по суті та відмовляючи у задоволенні подання заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Манасерян Айкуі Арамівни , суд першої інстанції виходив із того, що на примусову реалізацію майна боржника розповсюджується дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», а також послався на неподання виконавцем відомостей про неможливість задоволення вимог кредиторів за рахунок коштів, які знаходяться на рахунку боржника.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, а саме постанови про арешт коштів боржника від 25 квітня 2019 року у ВП №57040645, що Комісія по трудовим спорам ПАТ «Завод «Маяк» видала ряд посвідчень, відповідно до яких ПАТ «Завод «Маяк» має заборгованість по виплаті заробітної плати (а.с.84-103,т.1).

Разом з тим, вказані рішення не виконуються, у зв`язку із чим державний виконавець звернувся із відповідним поданням до суду першої інстанції з метою звернення стягнення на нерухоме майно АТ «Завод «Маяк» для погашення вказаної заборгованості.

Проте, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного подання з мотивів того, що на нерухоме майно боржника поширюється дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки згідно із положеннями ст. 1 та 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» вказаний мораторій не поширюється на звернення стягнення на майно боржника за рішеннями щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами.

Окрім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 10 червня 2003 року у справі №1-11/2003 вказано, що за змістом ст.2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість подання державного виконавця та наявність правових підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Як вбачається із матеріалів справи, державний виконавець здійснював ряд запитів щодо наявності коштів на рахунках боржника ПАТ «Завод «Маяк» й відповідно до листа АТ «Полтава-банк» від 28 листопада 2018 року №301/03 коштів на рахунку боржника ПАТ «Завод «Маяк» недостатньо для виконання та оприбуткування постанови Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про арешт коштів боржника ПАТ «Завод «Маяк» ВП №55232797 від 19 листопада 2018 року (а.с.148, т.4).

Аналогічні відповіді надійшли й від інших банківських установ (а.с.149, 164,166,180,182,183,211, т.4).

Таким чином, оскільки грошових коштів боржника виявилось недостатньо для задоволення вимог по його зобов`язанням, державний виконавець звернувся із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника АТ «Завод «Маяк», що узгоджується із положеннями ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, відповідно до листа ПАТ «Завод «Маяк» №1591 від 09 жовтня 2018 року боржник пропонує з метою швидкого та повного виконання рішення за ВП №56804749, погашення заборгованості перед стягувачем, в порядку ч.5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» розглянути питання щодо реалізації як цілісного майнового комплексу нерухомого майна ПАТ «Завод «Маяк», яке знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 20а (а.с.170, т.1). З пояснень учасників справи встановлено, що вказане майно не використовується у виробничій діяльності підприємства та фактично здається в оренду третім особам.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна. Дія мораторію, встановлена частиною першою цієї статті, не поширюється на застосування примусової реалізації майна (за виключенням об`єктів, що відповідно до закону не підлягають приватизації, а також підприємств, перед якими у держави є підтверджена в установленому порядку заборгованість з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з опалення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню) для погашення заборгованості перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та її дочірніми підприємствами, що здійснювали постачання природного газу на підставі ліцензії. Порядок реалізації майна встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.2 вказаного закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, враховуючи, що мораторій на застосування примусової реалізації майна не поширюється на реалізацію майна підприємства за рішеннями щодо виплати заробітної плати, а сам боржник АТ «Завод «Маяк» не заперечує проти реалізації цілісного майнового комплексу нерухомого майна ПАТ «Завод «Маяк», яке знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 20а, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про можливість задоволення подання державного виконавця щодо звернення стягнення на нерухоме майно АТ «Завод «Маяк», як цілісного майнового комплексу для задоволення вимог по виплаті заробітної плати.

Заперечення представника державного концерну «Укроборонпром» щодо не співмірності вказаного способу виконання боргових зобов`язань АТ «Маяк» та необхідності покладення виконання вказаних зобов`язань за рахунок державного бюджету і порядку визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», колегією суддів не приймаються, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Саме на державного виконавця покладається обов`язок дотримання принципу співмірності при вчиненні виконавчих дій, в тому числі і при зверненні стягнення не об`єкти нерухомого майна.

Зазначене подання Заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Манасерян Айкуі Арамівни розглядається із тих підстав об`єктом звернення стягнення є майно боржника АТ «Маяк», яке належить останньому, однак реєстрація права власності на нього в порядку, визначеному ст. 4 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не проведена, тому відповідно до вимог ст. 440 ЦПК України та ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» вказане питання вирішується судом за зверненням державного виконавця.

Відповідно до ст.4Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувану відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувану коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувана.

Таким чином підставою для подачі державним виконавцем документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів є наявність обставин викладених в п.2-4,9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом із тим із матеріалів справи вбачається, що при здійснення державним виконавцем виконавчих дій з приводу примусового виконання рішень комісії по трудових спорах ПАТ «Завод Маяк» про стягнення заборгованості по заробітній платі відсутні обставини визначені п.2-4,9 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в боржника АТ «Завод Маяк» наявне майно на яке може бути звернено стягнення, однак право власності останнього на вказане майно не зареєстроване в установленому порядку, зазначене майно фактично не використовується у виробничій діяльності державного підприємства та відповідно до вимог Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» щодо звернення стягнення на вказане майно для виконання рішень КТС в частині погашення заборгованості по заробітній мораторій не поширюється.

Колегія суддів, оцінюючи вказане звернення державного виконавця у взаємозв`язку із положеннями вище вказаного Закону враховує, що наявність чи відсутність підстав для подальшої реалізації майна - цілісного майнового комплексу нерухомого майна ПАТ «Завод «Маяк», яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 20а, що належить боржнику, але не зареєстровано в законному порядку чи вчинення державним виконавцем дій передбачених ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" відноситься до повноважень державного виконавця і повинно здійснюватися ним з дотриманням норм, визначених Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 440 ЦПК України, ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Манасерян Айкуі Арамівни задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання заступника начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Манасерян Айкуі Арамівни про звернення стягнення на нерухоме майно Акціонерного товариства «Завод «Маяк» (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 8, ), а саме цілісний майновий комплекс, що знаходиться за адресою м. Київ, проспект Степана Бандери, 20 «А», право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 16 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв