Справа № 222/686/16-ц
Провадження № 6/222/23/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року Володарський районний суд Донецької області у складі головуючого - судді Подліпенця Є.О., розглянувши в смт. Нікольське в порядку письмового провадженняподання Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з вилученням паспорту для виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник Нікольський РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 з вилученням паспорту для виїзду за кордон, яке мотивоване тим, що в провадженні Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження № 53291914 з примусового виконання виконавчого листа № 222/686/16-ц виданого 27.12.2016 року Володарським районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за розпискою в розмірі 69562,58 грн. 26.01.2017 року заступником начальника Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Близнюк О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка скерована сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Проте, на виклики державного виконавця боржник не реагує, до районного відділу не з`являється та пояснень не надає. Згідно відповідей на запит головного державного виконавця боржник ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна належного боржнику не виявлено, відкритих рахунків боржник не має, не працює та пенсію не отримує. Враховуючи наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон FS НОМЕР_1 НОМЕР_2 від 12.10.2018 року, боржник має намір виїхати за межі кордону та не сплатити борг стягувану. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетинання державного кордону гр. ОСОБА_1 в базі даних не виявлено. Станом на 01.10.2019 року боржником рішення не виконано та пояснень щодо невиконання рішення не надано.

Відповідно до положень п.13 ст. 7 ЦПК України розгляд подання проведено в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Розглянувши подання, дослідивши додані до подання матеріали, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що 27.12.2016 року Володарським районним судом Донецької області було видано виконавчий лист № 222/686/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за розпискою в розмірі 69562,58 грн.

Постановою заступника начальника відділу Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Близнюк О.М. серії ВП № 53291914 від 26.01.2017 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

Заявник у своєму поданні вказує, що боржник ОСОБА_1 на виклики до ВДВС не з`являється, не вживає заходів щодо виконання рішення суду, ухиляється від виконання рішення.

В якості обґрунтування таких тверджень приєднав до матеріалів подання копію виклику, який було направлено на адресу ОСОБА_1 , про необхідність з`явитись 21.03.2019 року до виконавця щодо сплати боргу.

Згідно відповідей на запит головного державного виконавця боржник ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна, а також відкритих рахунків не має, не працює та пенсію не отримує.

Відповідно до повідомлення Нікольського РС ГУ ДМС в Донецькій області від 19.03.2019 року № 39-965 згідно інформації бази ЄІАС УМП ОСОБА_1 12.08.2019 року органом 1435 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон FS НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Згідно ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів, що боржнику ОСОБА_1 належним чином вручено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа чи належне вручення виклику державного виконавця, тобто відсутні докази повідомлення боржника про наявність у нього заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду повинен вже відбутись та бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.

Проте, з аналізу наданих державним виконавцем не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України існував об`єктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспорту для виїзду за кордон не підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем не доведено ухилення боржника від виконання рішення суду та відсутність свідомого не виконання останнім належних до виконання зобов`язань, а також зазначене обмеження призведе до порушення прав особи гарантованих Конституцією України та нормами міжнародного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 7, 258-260, 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з вилученням паспорту для виїзду за кордон - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складання.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Датою винесення ухвали є дата її повного складання.

Повна ухвала складена 07.10.2019 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець