Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 644/4836/18

провадження № 61-13257св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, у складі судді Коваленка І. В.,

від 14 квітня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду,

у складі колегії суддів: Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В., Царюк Л. М.,

від 06 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2013 року він сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2013 року і до повноліття дитини.

Станом на 14 травня 2018 заборгованість по сплаті аліментів відсутня та від обов`язку утримувати дитину він не ухиляється.

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 ,

від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_5 Зміна його сімейного стану призвела до збільшення витрат на проживання та неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання старшої дочки у розмірі, встановленому рішенням суду. Крім того, його теперішня дружина на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Він працює та проживає разом із сім`єю в м. Києві, де подружжя мешкає в орендованій квартирі, разом із матір`ю дружини, яка також не працює. Загальні витрати позивача на оренду квартири та оплату комунальних послуг складають 15 500 грн. Через погіршення стану здоров`я дружини позивача, яка перенесла операцію на хребті, родина вимушена користуватися послугами платної няні, щомісячна вартість послуг якої становить 8 100 грн. Крім того, позивач має кредит у ПАТ «Креді агріколь банк» в розмірі 120 290 грн, строком на 24 місяці, який оформлений 18 серпня 2017 року та відповідно до умов кредитного договору щомісячно сплачує на погашення заборгованості грошові кошти у сумі 8 373, 13 грн. Також позивач є студентом Міжрегіональної академії управління персоналом Вищої школи міжрегіонального менеджменту Польсько-Українського освітнього центру при МАУП, річна вартість навчання в якому складає 18 000 грн.

Його середньомісячна заробітна плата складає близько 60 191 грн, з яких після сплати усіх витрат залишається на утримання сім`ї 23 164 грн, що вказує на суттєву зміну життєвих обставин і матеріального становища платника аліментів, та є підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів.

Посилаючись на викладені обставини, позивач на підставі статей 182, 192 СК України просив суд зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2013 року та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На підставі постанови Харківського апеляційного суду від 30 жовтня

2018 року справу передано за встановленою підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2013 року у цивільній справі № 2/489/2282/13 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом міста Миколаєва по цивільній справі № 2/489/2282/13. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, сімейний стан позивача, як платника аліментів, змінився та в нього народилася ще одна дитина, яка нарівні з дитиною від першого шлюбу потребує належного матеріального забезпечення, позивач проживає в м. Києві та винаймає на умовах оренди житло для своєї сім`ї, є її єдиним утримувачем, що з урахуванням стягнутих аліментів, суттєво впливає на його матеріальний стан. Також судом було враховано, що сторони мають рівні обов`язки з утримання дитини та те, що позивач працює і має постійний дохід.

Визначення аліментів в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, суд вважав таким, що відповідає інтересам обох дітей позивача, а також не порушує прав сторін, на які покладено рівний обов`язок з утримання дитини.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, з урахуванням додаткової постанови цього ж суду від 21 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2019 року залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано норми права, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення змінити в частині визначення розміру присуджених до стягнення аліментів та визначити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій формі у вигляді 5 000 грн щомісячно або у розмірі 1/9 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва

від 14 квітня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду

від 06 червня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 644/4836/18 та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У вересні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій. Судами були встановлені та досліджені обставини його перебування у законному шлюбі з ОСОБА_4 , від якого він має дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працевлаштування та проживання у орендовані квартирі у м. Києві, наявність кредитних зобов`язання, перебування на його утриманні непрацюючої дружини та матері, користування послугами няні, наявні у дружини проблеми зі здоров`ям після перенесеної операції, його навчання у Вищій школі менеджменту на платній основі, однак цим обставинам не надана належна правова оцінка, а представлені ним докази не покладені в основу рішення по справі, а лише перелічені. Рішення судів ґрунтуються виключно на тому, що він має можливість оплачувати аліменти, а прохання взяти до уваги фактичний залишок коштів після сплати аліментів, лишилося без належної оцінки при вирішенні справи.

Суди при ухваленні рішення повинні були звернути увагу на те, що вартість життя в м. Миколаєві нижче ніж у інших регіонах країни, а тому кошти на належне забезпечення дитини від першого шлюбу необхідні у меншому розмірі ніж 14 000 грн, як він повинен сплачувати за оскаржуваними судовими рішеннями, з урахуванням своєї середньомісячної заробітної плати.

Судами не з`ясоване місце роботи ОСОБА_2 , а тому він вважає, що відповідач ніде не працює та фактично живе за рахунок його аліментів на дитину.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив поданий адвокатом Лиска П. О., як представником ОСОБА_2 , на касаційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення судів попередніх інстанцій, представник відповідача просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2013 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2013 року і до повноліття дитини.

Виданий відповідно до зазначеного судового рішення виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні в міжрайонному відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управляння юстиції у Харківській області.

24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 01 січня

2017 року ОСОБА_1 та члени його сім`ї орендують квартиру в м. Києві зі сплатою щомісячної орендної плати 12 500 грн, без урахування комунальних платежів та інших послуг.

Відповідно до умов комплексного договору № 1/3119348 від 15 серпня

2017 року позивачем отримано в ПАТ «Креді Агріколь Банк» кредит в розмірі 120 290 грн, строком на 24 місяці, із умовою щомісячного повернення коштів в сумі по 8 373, 13 грн.

ОСОБА_8 на обліку в державній службі зайнятості як безробітна не зареєстрована та страждає на захворювання - ураження міжхребетних дисків поперекового і відділів з радикулопатією.

ОСОБА_1 є студентом Вищої школи менеджменту з 21 серпня 2017 року, форма навчання - платна, стипендію не отримує. Вартість одного року навчання становить 18 000 грн.

Відповідно до умов трудового договору від 15 січня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , позивач користується послугами няні по догляду за дитиною. Строк трудового договору - 1 рік, починаючи з 22 січня 2018 року. Вартість послуг няні 45 грн за годину роботи, при п`ятиденному робочому тижні, тривалістю 30 годин.

ОСОБА_1 із 02 червня 2017 року працює у ТОВ «Самсунг Електронікс Україна Компані» на посаді провідного інженера-програміста та його заробітна плата за січень - травень 2018 року склала 300 955, 06 грн.

Загальна сума утриманих із ОСОБА_1 аліментів за період із серпня по листопад 2018 року становить 141 443, 29 грн.

Згідно розрахунку державного виконавця станом на 01 листопада 2018 року за позивачем рахується заборгованість по аліментам в сумі 553 618, 40 грн.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положення частини 1 статті 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Заявляючи вимоги про визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 грн на місяць, ОСОБА_1 не врахував, що відповідно до частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином суди обґрунтовано відхилили вказану вимогу ОСОБА_1 , який є не одержувачем, а платником аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Колегія суддів також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 із 1/4 до 1/5 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій врахували зміну його сімейного та матеріального стану, зокрема створення нової сім`ї та народження другої дочки.

При цьому, суди дали належну оцінку тим фактам, що строк наданого позивачем трудового договору із нянею для дитини сплив у січні 2019 року, а строк повернення кредиту встановлено до серпня 2019 року, обов`язку утримувати тещу діючий Сімейний кодекс України не передбачає, а відомостей про те, що мати позивача є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги матеріали справи не містять.

Апеляційний суд вірно вказав, про те, що утримання 50 % заробітної плати позивача є тимчасовим та було пов`язано із наявністю заборгованості по сплаті аліментів за попередні періоди.

Фактично доводи касаційної скарги, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким була надана оцінка судами попередніх інстанцій, натомість встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанціїпередбачають, що касаційний суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо можливого нецільового витрачання відповідачем аліментів на дитину виходять за межі позовних вимог, оскільки пред`являючи у липні 2018 року до суду позов про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 не зазначав в якості підстав позову нецільове витрачання відповідачем аліментів на дитину (частина друга статті 186

СК України).

Заяв про зміну підстав позову ОСОБА_1 , у передбаченому процесуальним законом порядку, не подавав.

Отже судами попередніх інстанцій в межах розглядуваного позову правильно застосовано норми матеріального права та із дотриманням норм процесуального права зроблені обґрунтовані висновки про часткове задоволення позовних вимог на підставі належним чином оцінених доказів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення, - без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта