Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

місто Київ

справа № 647/1771/15-ц

провадження № 61-10222св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайд»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Раківська сільська рада Бериславського району Херсонської області,

треті особи: відділ Держгеокадастру України у Бериславському районі Херсонської області, реєстраційна служба Бериславського районного управління юстиції Херсонської області,

позивачі (за об`єднаним позовом): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі (за об`єднаним позовом): Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайд», Раківська сільська рада Бериславського району Херсонської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 31 травня 2016 року у складі колегії суддів: Прокопчук Л. П., Майданіка В. В., Орловський Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайд»

(далі - ТОВ «Прайд») звернулося до суду з позовом про визнання незаконними, скасування рішень сільської ради та визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що ТОВ «Прайд» на підставі свідоцтва про право власності від 30 травня 2005 року, серії НОМЕР_1 , належить будівля майстерні, загальною площею 1 072, 3 кв. м, на АДРЕСА_1 . Рішенням Раківської сільської ради від 24 грудня 2012 року № 195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання договору оренди землі, площею 0, 9638 га, для розміщення будівлі майстерні, передано в оренду земельну ділянку терміном на 49 років із встановленням розміру орендної плати 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На підставі цієї документації між ТОВ «Прайд» та Раківською сільською радою 02 січня 2013 року укладено договір оренди земельної ділянки.

Без попередження та правових підстав Раківська сільська рада прийняла рішення «Про скасування рішення 24 сесії шостого скликання Раківської сільської ради від 24 грудня 2012 року № 195», яким скасовано рішення про затвердження документації на оренду через невиготовлення ТОВ «Прайд» технічної документації. На цій сесії Раківська сільська рада також ухвалила рішення №№ 337, 338, якими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства. Рішеннями Раківської сільської ради від 13 травня 2015 року №№ 341, 342 земельні ділянки, на яких розташована належна позивачу будівля майстерні, передані у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх право власності 28 травня 2015 року зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Зазначеними діями порушені права ТОВ «Прайд» на отримання земельної ділянки для обслуговування належного йому нерухомого майна.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідачі поданий позов не визнали, вважали його необґрунтованим.

У вересні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

В обґрунтування позову зазначили, що ТОВ «Прайд» не було користувачем земельної ділянки в розумінні ЗК України, що діяв на момент набуття ним права власності на будівлю майстерні. Рішення сільської ради від 29 квітня 2005 року про визнання за ТОВ «Прайд» права власності на будівлю майстерні прийнято безпідставно, видача свідоцтва про право власності відноситься до повноважень державного реєстратора, а не сільської ради. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що зміни до статуту ТОВ «Прайд» внесені незаконно, на цей час існує не те товариство, яке отримувало свідоцтво про право власності на будівлю майстерні (відбулася зміна засновників).

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2016 року позов ТОВ «Прайд» задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано рішення 42 сесії шостого скликання Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 27 квітня 2015 року № 336 «Про скасування рішення 24 сесії шостого скликання від 24 грудня 2012 року № 195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою». Визнано незаконними та скасовано рішення 43 сесії шостого скликання Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 13 травня 2015 року № 341 «Про затвердження проекту землеустрою» у межах земельної ділянки, яка знаходиться під частиною будівлі майстерні, що належить ТОВ «Прайд», та є необхідною для її технічного обслуговування, визначеної схемою варіант № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2016 року № 17, а саме земельної ділянки шестикутної форми, площею 1 307, 5 кв. м. Визнано незаконним та скасовано рішення 43 сесії шостого скликання Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 13 травня 2015 року № 342 «Про затвердження проекту землеустрою» у межах земельної ділянки, яка знаходиться під частиною будівлі майстерні, що належить ТОВ «Прайд» та є необхідною для її технічного обслуговування, визначеної схемою варіант № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2016 року № 17, а саме земельної ділянки шестикутної форми, площею 1 002, 5 кв. м. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 травня 2015 року, індексний номер: 38274140, на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0008, у частині земельної ділянки, яка знаходиться під частиною будівлі майстерні, що належить ТОВ «Прайд», та є необхідною для її технічного обслуговування, визначеної схемою варіант № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2016 року № 17, а саме земельної ділянки шестикутної форми, площею 1 307, 5 кв. м Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 травня 2015 року, індексний номер: 38274186, на ім`я ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0007, у частині земельної ділянки, яка знаходиться під частиною будівлі майстерні, що належить ТОВ «Прайд», та є необхідною для її технічного обслуговування, визначеної схемою варіант № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2016 року № 17, а саме земельної ділянки шестикутної форми, площею 1 002, 5 кв. м. В іншій частині позову ТОВ «Прайд» відмовлено у зв`язку з його необґрунтованістю. У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено у зв`язку з його необґрунтованістю.

Частково задовольняючи позов ТОВ «Прайд», суд першої інстанції керувався тим, що за своєю правовою природою рішення, прийняте Раківською сільською радою 27 квітня 2015 року № 336, є рішенням ненормативного характеру, оскільки стосується виключно прав та обов`язків ТОВ «Прайд». Зазначене рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 прийнято поза межами повноважень Раківської сільської ради, оскільки ним скасоване попереднє рішення Раківської сільської ради від 24 грудня 2012 року № 195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою», у зв`язку з чим на підставі статей 21, 393 ЦК України воно є незаконним та підлягає скасуванню. На час передачі у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельних ділянок у порядку частини першої статті 377 ЦК України, частини першої статті 120 ЗК України, ТОВ «Прайд» мало право на користування земельною ділянкою, розташованою під цим нерухомим майном та земельною ділянкою, яка є необхідною для його технічного обслуговування, враховуючи принципи розумності та справедливості, забезпечуючи мінімальне втручання у нові права, набуті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Прайд» підлягає задоволенню у межах порушених прав власника будівлі, а саме в межах частин земельних ділянок, площею відповідно 1 307, 5 кв. м та 1 002, 5 кв. м, які знаходяться на земельних ділянках, переданих у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , під будівлею майстерні, що належить товариству та є необхідними для її технічного обслуговування відповідно до схеми варіант № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2016 року № 17. Зважаючи на те, що рішення Раківської сільської ради від 13 квітня 2015 року № 341 «Про затвердження проекту землеустрою» та № 342 «Про затвердження проекту землеустрою», прийняті без врахування інтересів власника будівлі майстерні, частини якої знаходяться на земельних ділянках, переданих у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в цих частинах (в межах земельних ділянок, площею відповідно 1 307, 5 кв. м та 1 002, 5 кв. м) вони підлягають скасуванню. Вимоги ТОВ «Прайд» про визнання незаконними та скасування рішень Раківської сільської ради від 27 квітня 2015 року № 337 і № 338, за висновком суду, не підлягали задоволенню, оскільки цими рішеннями лише надавався дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто вони мають проміжний характер.

Відмовляючи у задоволенні об`єднаного позову, суд першої інстанції керувався тим, що станом на час набуття ТОВ «Прайд» права власності на нерухоме майно, а саме будівлю майстерні, загальною площею 1 072, 3 кв. м, на АДРЕСА_1 ( 30 травня 2005 року), права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушені не були, суд визнав необґрунтованими їхні позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 31 травня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Прайд» задоволено. Рішення Бериславського районного суду від 27 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог ТОВ «Прайд» про визнання незаконними та скасування рішень Раківської сільської ради від 27 квітня 2015 року № 337 і № 338 та в частині часткового задоволення вимог позивача про визнання незаконними та скасування рішень Раківської сільської ради від 13 травня 2015 року № 341 і № 342, а також визнання частково незаконними та скасування свідоцтв про право власності скасовано і ухвалено нове. Визнано незаконними та скасовано рішення 42 сесії шостого скликання Раківської сільської ради від 27 квітня 2015 року № 337 і № 338 «Про надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» в частині переданої в оренду земельної ділянки, площею 0, 9638 га. Визнано незаконними та скасовано рішення 43 сесії шостого скликання від 13 травня 2015 року № 341 і № 342 «Про затвердження проекту землеустрою» в частині переданої в оренду земельної ділянки площею 0, 9638 га. Визнано незаконними та скасовані свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 травня 2015 року № 38274140, видане на ім`я ОСОБА_1 , та від 28 травня 2015 року № 38274186, видане на ім`я ОСОБА_2 , у частині переданої в оренду земельної ділянки, площею 0, 9638 га, та скасовано державну реєстрацію права власності у зазначеній частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, керувався тим, що відповідно до правових висновків, викладених Верховним Судом України у постанові від 18 грудня 2013 року (справа № 6-127цс13) та у постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-118цс13), моментом вчинення правочину необхідно вважати момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а не з моменту державної реєстрації речових прав, оскільки остання є тільки підтвердженням та визнанням державою факту виникнення відповідних прав. Отже, враховуючи, що на момент передачі фізичним особам земельної ділянки діяв договір оренди із ТОВ «Прайд», який не визнаний недійсним, рішення органу місцевого самоврядування про передачу спірних земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є незаконними.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у липні 2016 року, ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував чинне законодавство, яким встановлено, що право оренди виникає з моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки, отже визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування є необґрунтованим.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у лютому 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Раківської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 29 квітня 2005 року № 241 за ТОВ «Прайд» визнано право власності на будівлю майстерні, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного рішення ТОВ «Прайд» стало власником зазначеної будівлі майстерні та отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Раківської сільською радою 30 травня 2005 року, після чого зареєструвало своє право власності, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 травня 2005 року № 7376041.

Рішенням Раківської сільської ради від 24 грудня 2012 року № 195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі площею 0, 9638 га ТОВ «Прайд» для розміщення будівлі майстерні на АДРЕСА_1 , передано в оренду зазначену земельну ділянку ТОВ «Прайд», встановлено розмір орендної плати 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

На підставі цього рішення 02 січня 2013 року між Раківською сільською радою та ТОВ «Прайд» укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0, 9638 га, у тому числі під господарськими будівлями (будівлею майстерні), із забудованих земель с. Раківка. Зазначений договір не пройшов державну реєстрацію.

За актом приймання-передачі, складеним у 2013 році (без зазначення конкретної дати), земельна ділянка передана ТОВ «Прайд».

Рішенням Раківської сільської ради від 27 квітня 2015 року № 336 через неоформлення ТОВ «Прайд» технічної документації із землеустрою на укладення договору оренди землі, площею 0, 9638 га, та несплату земельного податку скасоване рішення Раківської сільської ради від 24 грудня 2012 року № 195 «Про затвердження технічної документації із землеустрою».

Рішеннями Раківської сільської ради від 27 квітня 2015 року №№ 337, 338 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , орієнтовною площею 1, 2000 га та 1, 2502 га, які знаходяться у межах АДРЕСА_1 .

З викопіювання з нормативної грошової оцінки земель с. Раківка, доданих до заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про надання земельних ділянок для ведення особистого сільського господарства від 30 березня 2015 року, слідує, що на земельних ділянках, зазначених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , знаходиться будівля майстерні, яка належить ПАТ «Прайм».

Рішеннями Раківської сільської ради від 13 травня 2015 року №№ 341, 342 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , площею 1, 2000 га та 1, 2502 га, які знаходяться у межах АДРЕСА_1 , передано у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначені земельні ділянки.

На підставі зазначених рішень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до реєстраційної служби Бериславського районного управління юстиції Херсонської області, де отримали свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 травня 2015 року на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастрові номери :01:001:0008 та :01:001:0007, площею 1, 2 га та 1, 25 га.

З кадастрових планів земельної ділянки випливає, що на переданих у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельних ділянках знаходиться певна будівля.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25 травня 2016 року № 17 та додатками до нього (схема варіант № 1 та схема варіант № 2) встановлено, що на земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0008, розташована частина будівлі майстерні площею забудови 682, 5 кв. м, що належить ТОВ «Прайд» на підставі свідоцтва про право власності від 29 квітня 2005 року, для розміщення якої та її технічного обслуговування необхідна земельна ділянка площею 1 307, 5 кв. м; на земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0007, розташована частина будівлі майстерні площею забудови 515, 5 кв. м, що належить ТОВ «Прайд» на підставі свідоцтва про право власності від 29 квітня 2005 року, для розміщення якої та її технічного обслуговування необхідна земельна ділянка площею 1 002, 5 кв. м; відповідно до додатка 9

ДБН б.2.4-3-95 «Генеральні плани сільськогосподарських підприємств» для розміщення будівлі майстерні площею забудови 1 198, 00 кв. м необхідна земельна ділянка площею 3 072, 00 кв. м, у тому числі 1 766, 4 кв. м з ділянки площею 1, 2 га, що належить ОСОБА_1 та 1 305, 6 кв. м з ділянки площею 1, 25 га, що належить ОСОБА_2 ; площа приміщень будівлі майстерні, що розташована частково на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:008, частково на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:007, складає 1 072, 3 кв. м; площа забудови будівлі майстерні складає 1 198, 00 кв. м.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 пояснила, що площа приміщень, в яку не входить площа стін будівлі, складає 1 172, 3 кв. м, площа забудови складає 1 198, 00 кв. м, а на земельних ділянках, які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відсутні інші будівлі, які за площею збігаються із будівлею майстерні.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно з частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи угоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

З огляду на наведене Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги, що безпосередньо право оренди у позивача не виникло, оскільки договір оренди не зареєстрований.

Водночас Верховний Суд констатує, що обґрунтованість доводу касаційної скарги у цьому випадку не може слугувати підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції, оскільки суд в обґрунтування рішення навів посилання на те, що сторони, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи угоді встановленої форми, що породжує для сторін певні права та обов`язки, обумовлені ним.

У цьому випадку у ТОВ «Прайд» як сторони укладеного договору виник правомірний інтерес з реєстрації договору оренди, що дозволить реалізувати цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди від 02 січня 2013 року, який сторонами не оскаржений, не визнаний недійсним.

Зазначений інтерес підлягає судовому захисту відповідно до положень статті 16 ЦК України, згідно з якою судовому захистові підлягають не тільки цивільні права, а й цивільний інтерес.

Верховним Судом враховано, що суд апеляційної інстанції безпідставно послався на правові висновки, викладені Верховним Судом України у постанові від 18 грудня 2013 року (справа № 6-127цс13) та у постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-118цс13), оскільки у наведених справах були встановлені інші фактичні обставини, а також заявлені інші предмет та підстави позовів. Проте це не вплинуло на правильність застосування судом норм матеріального права, на законність ухваленого судом рішення, з огляду на що його скасування з одних лише формальних міркувань є необґрунтованим.

Встановивши, що у позивача не виникло право землекористування з договору оренди, Суд констатує існування у позивача права на земельну ділянку в силу інших підстав.

Верховним Судом враховано, що у будь-якому випадку позивачу належить право користування спірною земельною ділянкою на підставі положень статті 377 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення у ТОВ «Прайд» права власності на будівлю майстерні), відповідно до яких до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Отже, прийняття органом місцевого самоврядування рішення про передачу у власність земельних ділянок, право користування якими належить іншій особі, не відповідає вимогам закону, з огляду на що рішення суду апеляційної інстанції є обґрунтованим.

Верховний Суд встановив, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Враховуючи наведене, Верховний Суд зробив висновок, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко