Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7627/17
Провадження № 6/711/231/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі:

державного виконавця Шаповал О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси подання старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Шаповал О.А. про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Шаповал О.А. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 .

В обґрунтування подання вказує, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження № 55958464 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/7627/17 від 28.02.2018 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 318210 грн. 10 коп.

21.06.2018 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою:, яка зазначена у виконавчому документі, як реєстрація місця проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 та встановлено, що за вказаною адресою будь-якого ліквідного рухомого майна, яке належить боржнику немає. Зі слів орендаря ОСОБА_4 боржник за даною адресою не проживає.

Також вказує, що при поданні апеляційної скарги на рішення суду боржник вказував своє місце проживання: АДРЕСА_2 .

24.07.2018 року та 07.08.2018 року державним виконавцем здійснено виїзд за вказаною адресою, але потрапити до житлового будинку виявилося не можливим, будинок був зачинений, про що складено відповідний акт.

02.07.2019 року здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , але двері державному виконавцю ніхто не відкрив.

08.08.2019 року державним виконавцем разом зі стягувачем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , але потрапити до житлового будинку виявилося не можливим, будинок був зачинений, про що складено відповідний акт. Боржнику було залишено виклики із зобов`язаннями з`явитися на 12.08.2019 року, однак виклик проігноровано.

Також вказує, що будинок АДРЕСА_2 зареєстрований на праві власності за сином боржника - ОСОБА_5 .

А тому, просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника, а саме до будинку АДРЕСА_2 , з метою проведення опису та арешту майна боржника.

В судовому засіданні державний виконавець Придніпровського відділу ДВС м. Черкасим ГТУЮ у Черкаській області Шаповал О.А. подання підтримав та просив його задовольнити.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця Шаповал О.А., дослідивши письмові матеріали подання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд при розгляді подання державного виконавця з`ясовує які виконавчі дії проводилися державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження і яким саме чином боржник чинить перешкоди у примусовому виконанні рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження № 55958464 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/7627/17 від 28.02.2018 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 318210 грн. 10 коп.

Виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 14.03.2018 року. Однак доказів вручення такої постанови боржнику ОСОБА_2 суду не надано.

Як вбачається з актів державного виконавця від 02.07.2019 року 08.08.2019 року державним виконавцем були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_2 , однак двері будинку ніхто не відкрив. Боржнику були залишені виклики до державного виконавця.

Доказів того, що державним виконавцем вчинялися інші дії, направлені на виконання вищезгаданого рішення суду, а саме встановлювалося місце роботи останнього, направлялися письмові вимоги про необхідність явки до державного виконавця, які були б отримані боржником ОСОБА_2 та ним проігноровані, державним виконавцем суду не надано.

Крім того, матеріали подання не містять і відомостей про те, що сторона виконавчого провадження ОСОБА_2 достовірно знає про наявність відкритого виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця здійснити перевірку наявності в нього ліквідного майна, на яке можливо було б звернути стягнення, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для вчинення виконавчих дій час.

Крім того, державним виконавцем не доведено що ним вжито достатніх заходів для виконання вищезгаданого виконавчого листа і проникнення до житла боржника ОСОБА_2 є єдиним способом виконання рішення суду, як і не доведено, що місцем житла ОСОБА_2 є будинок АДРЕСА_2 . Доводи державного виконавця про те, що сам ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на рішення суду вказував дану адресу, як місце його проживання, суд оцінює критично, оскільки судове рішення оскаржувалося ОСОБА_2 ще в 2017 році, що не доводить того факту, що останній на даний час проживає у вищевказаному житлі, яке згідно пояснень державного виконавця боржнику і не належить.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов?язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічним за змістом є і п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання, а відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому, необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Під час розгляду справи судом не встановлено жодних обставин, які б підтверджували той факт, що боржник ОСОБА_2 достовірно знає про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження, але ухиляється від самостійного виконання виконавчого документу та чинив би державному виконавцю перешкоди в доступі до свого житла для вчинення ним виконавчих дій.

А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання державного виконавця Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Шаповал О.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , а саме до будинку АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ,-

у х в а л и в:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Шаповал О.А. про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст складений 11.10.2019 року.

Головуючий: В.М. Скляренко