Справа № 190/1538/19
Провадження №4-с/190/1/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. П`ятихатки

Дніпропетровська область

П`ятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Митошоп В.М.

за участю секретаря Москалець А.В.

скаржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи старший державний виконавець Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , на рішення державного виконавця, -

встановив:

04.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову, винесену 31.01.2019р. старшим державним виконавцем Вільногірського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області по виконавчого провадження № 32682098 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів в повному обсязі згідно виконавчого листа за справою № 434/482/12 виданого 08.05.2012 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на те, що у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів старшим державним виконавцем Вільногірського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Сірою Т.В. у виконавчому провадженні № 32682098, 31.01.2019 року було винесено постанову про обмеження боржника у праві виїзду за кордон до погашення заборгованості у повному обсязі. Вказану постанову боржник не отримував та дізнався про обмеження лише від працівників прикордонного загону в зв`язку чим 01.10.2019 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та оскаржуваною постановою. З зазначеним прийнятим рішенням боржник не погоджується, оскільки зазначає, що на протязі 8 років сплачував добровільно аліменти на виконання вищезазначеного рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області, про що у нього збереглися деякі квитанції, від покладений на нього зобов`язань не ухилявся.

Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав вказаних у скарзі.

Державний виконавець в судове засідання не явився, повідомлений належним чином.

Стягувач в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, вважає її необґрунтованою, та просила відмовити в її задоволенні, оскільки скаржник не сплачує аліменти.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 434/482/12 виданого 08.05.2012 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2012 року до досягнення дитиною повноліття, старшим державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 32682098.

31.01.2019 року старшим державним виконавцем Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сірою Т.В. прийнято постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 434/482/12 виданого 08.05.2012 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області, посилаючись на те, що заборгованість скаржника станом на 26.09.2018р. за період з 26.03.2012 р. по 01.10.2018р. складає 67440,11 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

06.10.2018р. до ЄРДР внесено дані щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КК України за заявою ОСОБА_2 ..

01.10.2019 року скаржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та оскаржуваною постановою, а отже скаржником пропущено строк на оскарження, з поважних причин та він підлягає поновленню.

За змістом ст.ст.129,129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів в частині неправомірності оскаржуваної постанови державного виконавця та для зобов`язання державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вчинити виконавчі дій, щодо поновлення порушеного права ОСОБА_1 шляхом скасування вказаної постанови та не спростував наявність підстав для винесення зазначеної постанови, оскільки у нього наявна заборгованість по аліментах, наявність якої ним не спростовано, а посилання скаржника про те, що він сплачував аліменти шляхом перерахування коштів на картку ОСОБА_2 без повідомлення про те органу виконавчої служби, ні чим об`єктивно не підтверджується.

Предметом скарги ОСОБА_1 є оцінка законності дій державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій передбачених Законом України "Провиконавче провадження" внаслідок яких прийнято оскаржувану постанову.

Вирішуючи вимоги скарги в частині визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця від 31.01.2019 року у виконавчому провадженні ВП № 32682098,суд вбачає наступне.

Згідно частини 9статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи та визнається учасниками судового розгляду, що ОСОБА_1 було відомо про зобов`язання зі сплати аліментів; розгляд питання в порядку ст. 435 ЦПК України про розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами не ініціював. Таким чином, оскаржувані рішення та дії державного виконавця про обмеження його у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі здійснені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця та спрямовані на практичну реалізацію виконання рішення суду про стягнення аліментів, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

З наявних матеріалів справи не вбачається порушення державним виконавцем чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби прав, свобод чи законних інтересів заявника при здійсненні дій по виконанню рішення суду, тому дії державного виконавця є законними та обґрунтованими.

За таких обставин, скарга задоволенню не підлягає .

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,ст. ст. 1,18,71Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сірої Тетяни Вікторівни про визнання неправомірною та скасування постанови ВП № 32682098 від 31.01.2019р. про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі слати аліментів в повному обсязі, згідно виконавчого листа № 434/482/12 виданого 08.05.2012 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Головуючий суддя