ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/329/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 310020000 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Середи Л.В., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі в період з 11 квітня 2009 року по 17 серпня 2012 року, який було розірвано рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

В період перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 серпня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його заробітку до досягнення повноліття дитини , починаючи з 04 липня 2012 року.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2013 року змінено розмір аліментів, які сплачував ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 та утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнувши аліменти в твердій грошовій сумі, що становить 500 грн., щомісяця до досягнення сином повноліття.

Враховуючи, що син подорослішав, пішов до школи збільшились істотно витрати , а розмір аліментів в сумі 500 грн. є недостатній для належного утримання сина.

Крім того, у позивача змінився матеріальний стан, оскільки з 14 грудня 2018 року є не працевлаштованою особою, а тому її матеріальний стан погіршився, на відміну від матеріального стану відповідача, оскільки у нього зменшилась кількість осіб, які перебували на його утриманні.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просила суд збільшити розмір аліментів, які стягувалися із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в подальшому стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_3 вісімнадцяти років.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2019 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб та розмір стягнення аліментів з доходу відповідача.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менша 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, який був виданий на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2013 року по справі № 2306/4980/12, за яким із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягують аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, відкликано з відділу державної виконавчої служби після набрання цього рішення законної сили.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки вважає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а по справі постановити нове рішення, згідно якого стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні рішення суду не звернув увагу на те, що відповідачем не було отримано копію позовної заяви про збільшення розміру аліментів і не міг належним чином спростувати доводи позивача та надати додаткові докази.

Також судом при визначенні розміру аліментів у частці не було враховано, що у відповідача існують аліментні зобов`язання по утриманню дочки від іншого шлюбу та має на утриманні ще одну доньку від третього шлюбу.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам рішення суду не відповідає.

Постановлюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для зміни порядку та збільшення розміру аліментів, що стягують з відповідача за рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 29 січня 2013 року.

Але повністю із такими висновками суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 серпня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його заробітку до досягнення повноліття дитини , починаючи з 04 липня 2012 року.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2013 року змінено розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 та утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнувши аліменти в твердій грошовій сумі, що становить 500 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття.

На час звернення до суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 24 березня 2018 року позивач змінила прізвище на ОСОБА_2

Підставою для збільшення розміру аліментів позивач зазначила те, що син підріс, пішов до школи і збільшились витрати на його утримання, а відповідач переїхав проживати до м. Києва, працевлаштований та зменшилась кількість осіб, які знаходяться на його утриманні, що свідчить про покращення його матеріального стану, а аліменти, які виплачуються по рішенню суду від 29 січня 2013 року є не достатніми для належного забезпечення дитини харчуванням, одягом та іншими необхідними речами.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, право зміни способу стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дитина та хто отримує аліменти.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми до частки всіх видів заробітку (доходу) підлягають задоволенню.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ст. 183 СК України та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням суду з 500 грн. на місяць до 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, мотивуючи тим, що син підріс і витрати на його утримання збільшились.

Збільшуючи розмір аліментів, шляхом зміни способу та розміру стягнення аліментів з доходу відповідача в сумі ? частини з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є офіційно влаштованим на ротобу, зменшилась кількість осіб, які перебувають на його утриманні, тому може надавати матеріальну допомогу у такому розмірі.

Проте, суд першої інстанції неповністю врахував обставини, що в силу ст. 182 СК України повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, які ОСОБА_1 має сплачувати на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на його утримання перебуває його донька від іншого шлюбу, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2008 року стягуються аліменти в розмірі 500 грн.

Також із матеріалів справи встановлено, що відповідач уклав шлюб з ОСОБА_9 , і в цьому шлюбі у них народилась донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на його утриманні, оскільки на час розгляду справи ОСОБА_11 перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що визначений районний судом розмір аліментів має бути зменшений з 1/4 до 1/6 частини.

Таким чином оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначеного судом розміру стягуваних аліментів, які має сплачувати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на неповнолітнього сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в іншій частині рішення суду можливо залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2019 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: