справа № 367/6424/18 головуючий у суді І інстанції - Карабаза Н.Ф.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня 2019 року про повернення позовної заяви у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Фора Рітейл», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , треті особи - ОСОБА_16 , Державне підприємство «Київська лісова науково-дослідна станція», про визнання незаконними та скасування рішень ради, визнання недійсними іпотечного договору та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та просив:

1. визнати незаконними та скасувати рішення Гостомельської селищної ради від 28 травня 2015 року № 1040-55-IV про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки в сел. Гостомель:

1) ОСОБА_3 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0322, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ;

2) ОСОБА_4 - земельну ділянку з кадастровим

номером :01:095:0332, площею 0,15 га по

АДРЕСА_1 ;

3) ОСОБА_5 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0320, площею 0,15 га по

АДРЕСА_2 ) ОСОБА_6 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0331, площею 0,15 га по

АДРЕСА_3 ) ОСОБА_7 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0325, площею 0,15 га по АДРЕСА_4 ;

6) ОСОБА_8 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0324, площею 0,15 га по АДРЕСА_4 ;

7) ОСОБА_9 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0326, площею 0,1467 га по АДРЕСА_5 ;

8) ОСОБА_10 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0323, площею 0,1467 га по АДРЕСА_5 ;

9 ) ОСОБА_11 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0317, площею 0,15 га по АДРЕСА_7 ;

10) ОСОБА_12 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0321, площею 0,15 га по АДРЕСА_6 ;

2. визнати незаконними та скасувати рішення Гостомельської

селищної ради від 16 липня 2015 року № 1072-56- IV 28 травня 2015 року № 1040-55- IV про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки в сел. Гостомель:

- ОСОБА_13 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0344, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_14 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0343, площею 0,15 га по АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_15 - земельну ділянку з кадастровим номером :01:095:0341, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ;

3. визнати незаконними та скасувати рішення Гостомельської селищної ради від 10 травня 2015 року № 1109-58-VI про зміну цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами : 01: 095:0325, : 01:095:0324 , :01:095: 0326, :01:095:0323 , :01:095:0317 , :01:095:0321 , :01:095:0344 , :01:095:0343 , :01:095:0341 , :01:095:0322 , :01:095:0332 , :01:095:0320 , :01 : 095: 0331 з будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на землі для іншої комерційної діяльності;

4. визнати недійсним іпотечний договір від 23 червня 2018 року № 1832, укладений між ПрАТ «Фора Рітейл» та ОСОБА_1 щодо надання в іпотеку земельних ділянок з кадастровими номерами : 01:095 :0322,

:01 : 095:0332, :01 : 095:0320, : 01: 095 : 0331;

5. витребувати у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з

незаконного володіння:

- ОСОБА_1 земельні ділянки: 1) з кадастровим номером :01:095: 0322 , площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ; 2) з кадастровим номером :01:095:0332, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ; 3) з кадастровим номером :01:095: 0320 , площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ; 4 ) з кадастровим номером :01:095: 0331 , площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_2 земельні ділянки: 1) з кадастровим номером :01 :095:0325 , площею 0,15 га по АДРЕСА_4 ; 2) з кадастровим номером :01:095:0324, площею 0,15 га по АДРЕСА_4 ; 3) з кадастровим номером :01:095: 0326 , площею 0,1467 га по АДРЕСА_5 ; 4) з кадастровим номером :01:095: 0323 , площею 0,1467 га по АДРЕСА_5 ; 5) з кадастровим номером :01:095:0317, площею 0,15 га по АДРЕСА_7 ; 6 з кадастровим номером :01:095:0321, площею 0,15 га по АДРЕСА_6 ; 7) з кадастровим номером :01:095:0344, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 ; 8) з кадастровим номером :01:095:0343, площею 0,15 га по АДРЕСА_6 ; 9) з кадастровим номером :01:095:0341, площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , загальною площею 1,9434 га та вартістю 2 571 505 грн. 20 коп.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня 2019 року позовну заяву першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України повернуто позивачу на підставі п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заступник прокурора зазначає, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». Заступник прокурора посилається на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99. У даному випадку вилучення з порушенням земельного законодавства земель лісового фонду, зміна їх цільового призначення та передача у приватну власність порушує права та інтереси держави. З часу прийняття спірних рішень 28 травня 2015 року, 16 липня 2015 року, 10 вересня 2015 року Кабінет Міністрів України, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, не вжив будь-яких заходів на захист порушених інтересів держави та їх поновлення (скасування спірних рішень та витребування лісових земель на користь держави), що свідчить про нездійснення захисту інтересів держави даним уповноваженим органом. Звернення прокурора до суду у такому випадку відповідає вимогам Рекомендацій Rec(2012)11 Комітету міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», де визначено, що національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки і повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоб представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини та основоположні свободи, і забезпечувати верховенство права. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. У даному випадку позовну заяву подано прокурором до суду 21 серпня 2018 року та за клопотанням прокурора судом двічі вживались заходи забезпечення позову до вирішення питання про відкриття провадження, а саме ухвалами суду від 14 вересня 2018 року та 03 жовтня 2018 року накладено арешт на спірні земельні ділянки. Питання про повернення позовної заяви всупереч норм процесуального права судом вирішено не через 5 днів після її надходження, а через 7 місяців з дня її надходження до суду. Постановляючи ухвали про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що у даному випадку між сторонами виник спір, що також включає перевірку судом питання наявності підстав для звернення прокурора до суду. Зазначені висновки підтверджено постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року. Крім того, оскаржуваною ухвалою скасовано заходи забезпечення позову на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України, в той час як застосуванню підлягала ч. 13 тієї ж статті, яка передбачає скасування заходів забезпечення позову у зв`язку із поверненням позовної заяви. В оскаржуваній ухвалі судом не обґрунтовано висновки щодо відсутності у прокурора права на звернення з даним позовом, не наведено будь-яких фактичних обставин справи та не аргументовано будь-якими доказами, що суб`єкт владних повноважень здійснює захист інтересів держави у даних правовідносинах. Під час прийняття оскаржуваного рішення судом допущено грубі порушення норм процесуального права, а саме ст. 56, 175, 185, 187, 158 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на постанову Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 648/2821/18 та зазначає, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. У позовній заяві прокурор жодним чином не обґрунтував нездійснення або неналежне виконання Кабінетом Міністрів України своїх повноважень. Прокурор не звертався до Кабінету Міністрів України з повідомленням про представництво даного органу в суді по даній справі. Матеріали справи не містять письмової вказівки чи наказу Генерального прокурора або його заступника відповідно до компетенції про подання позовної заяви до суду. Матеріали справи містять докази того, що ОСОБА_1 придбав земельні ділянки за відплатними договорами в особи, яка в свою чергу набула право власності на спірну земельну ділянку не за рішенням Гостомельської селищної ради. Вказане підтверджує добросовісність набуття ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки. Питання про повернення позовної заяви суд першої інстанції вирішив негайно після отримання інформації про місце проживання відповідачів - фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України (у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду) в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У пункті 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» у випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rес(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)).

Згідно з вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Системне тлумачення ст. 56 ЦПК України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: І) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів державну спірних правовідносинах.

Згідно з ч. 5 ст. 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. Близька за змістом вимога застосовується згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор має обґрунтувати наявність підстав для представництва.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області та інших, прокурор на виконання вимог ст. 56 ЦПК України, вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у тексті позовної заяви обґрунтував підстави свого звернення до суду.

Зокрема, прокурор зазначив, що Кабінет Міністрів України не вжив своєчасних заходів щодо оскарження в судовому порядку спірних рішень, прийнятих всупереч вимог земельного законодавства, що призвело до вибуття земель лісогосподарського призначення з державної власності. 21 серпня 2018 року Кабінету Міністрів України було направлено повідомлення про намір пред`явити даний позов. У прокурора виникло право звернення до суду з позовом у зв`язку з бездіяльністю Кабінету Міністрів України.

Зазначені вище норми закону, а також обставини спростовують доводи відповідача ОСОБА_1 , наведені ним у відзиві на апеляційну скаргу, що стосуються дотримання прокурором досудової процедури та обґрунтованості звернення до суду з позовом.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини, доводи прокурора щодо наявності підстав для представництва не перевірив, оцінки їм не надав та помилково прийшов до висновку про відсутність у прокурора права звернення до суду з даним позовом.

Оскаржувана ухвала не містить жодних мотивів, якими керувався суд першої інстанції, відхиляючи обґрунтування підстав для представництва прокурором у суді держави в особі Кабінету Міністрів України, що наведені у позовній заяві.

Суд обмежився лише посиланням на правову позицію Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18 та не дав оцінку доводам прокурора щодо наявності у нього підстав для звернення до суду з позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 також зазначає, що він є добросовісним набувачем земельних ділянок. Відповідач посилається на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України».

Однак, як застосування судом Конвенції та практики Суду як джерела права, так і перевірка та оцінка доводів щодо добросовісного набуття відповідачем права власності на земельні ділянки,здійснюється під час розгляду справи по суті.

ОСОБА_1 вказує на те, що питання про повернення позовної заяви суд першої інстанції вирішив негайно після отримання інформації про місце проживання відповідачів - фізичних осіб.

У той же час, отримання судом вказаної інформації не має правового значення, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, яке розташоване на території Гостомельської селищної ради. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської областізадовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 березня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2019 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.