Справа № 573/1204/19
Номер провадження 2/573/354/19
30 вересня 2019 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді Терещенко О.І.,
з участю секретаря Кислої Ю.М.,
розглянув заочно у спрощеному позовному провадженні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою позивача та за наявними в справі доказами.
Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 14 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", назву якого 21 травня 2018 року було змінено на АТ КБ "ПРИВАТБАНК", із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 4).
У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 від 14 квітня 2007 року, яка фактично є кредитним договором, оскільки спрямована на встановлення цивільних прав та обов`язків сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства, між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 був укладений договір без номеру, згідно якого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зобов`язався надати кредит у розмірі 1200 грн. у виді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом (а. с. 4-29, 59-62).
Своїм підписом у вказаній вище заявці відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі-Умов), а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Також він погодився з тим, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являє між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредиту на картці, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки та комісію на умовах, передбачених договором.
Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує банку штраф, розмір якого встановлюється тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.
Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.
Пунктом 1.1.7.12 Умов встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
14 квітня 2016 року сторони у справі уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукта кредитних карт, згідно з якою сторони зменшили заборгованість відповідача та з дати підписання угоди вона становила 7027,4 грн. Також сторони домовились, що датою кінцевого погашення заборгованості по договору є 30.04.2017 (а. с. 66-68).
Позивач свої зобов`язання за вказаною Генеральною угодою виконав повністю.
Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредитного боргу, відсотків та пені у строки, передбачені договором, належним чином не виконував.
Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору та розрахунком позивача.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, заперечення проти позову не надав, розрахунок позивача не спростував.
Суд вважає, що факт порушення відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 2605,32 грн., то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання(частина друга та третя статті 549 ЦК України).
Згідно положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.
Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
З огляду на викладене, з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штраф за порушення строку платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку штрафу в сумі 2605,32грн. необхідно відмовити. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 24 вересня 2013 року (справа № 3-37гс13).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, слід стягнути 1678,21 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Письмова заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене позивачем до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя