Головуючий в 1 інстанції Соловйов О.Л.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

09 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Зайцевої С.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника під час виконання ним трудових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до МВС України, ГУ МВС України в Донецькій області, ММУ ГУ МВС України в Донецькій області, ДКС України про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника під час виконання ним трудових обов`язків - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 24 вересня 2019 року подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка безпосередньо надійшла до Донецького апеляційного суду.

26 вересня 2019 року до Донецького апеляційного суду надійшли матеріали вищевказаної цивільної справи з аналогічною за змістом апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою через суд першої інстанції 24 вересня 2019 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 вересня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Зокрема, в ухвалі, суд апеляційної інстанції зазначив ,що з матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2019 року в судовому засіданні за участі осіб, що беруть участь у справі проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Повний текст оскаржуваного рішення від 27 березня 2019 року виготовлений 05 квітня 2019 року (т. 2, а.с.59-72).

Згідно з розпискою, яка міститься в матеріалах справи, копію повного тексту рішення від 27 березня 2019 року ОСОБА_1 отримала особисто 11 квітня 2019 року (т.2, а.с. 76).

Крім того, відповідно заяви ознайомлена з матеріалами справи 11 квітня 2019 року (т.2 а.с. 75)

Апеляційна скарга подана суду апеляційної інстанції 24 вересня 2019 року, тобто майже через 6 місяців.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, зазначаючи, що не подала апеляційну скаргу в межах встановленого строку на апеляційне оскарження, оскільки не мала коштів, щоб оплатити послуги адвоката зі складання апеляційної скарги, через скрутне матеріальне положення, у зв`язку зі складністю справи, відсутністю в неї спеціальної освіти та відсутністю навичок роботи з комп`ютером, в неї не було можливості скласти апеляційну скаргу по вказаній справі без допомоги адвоката (т. 2, а.с. 80-104).

Положення ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження. Вони підлягають оцінці у кожній конкретній ситуації.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 11 травня 2018 року, укладеного між Остапенко А.І. та ОСОБА_1 , адвокат Остапенко А.І. надає правову допомогу з представництва та захисту інтересів ОСОБА_1 в Жовтневому районному суді міста Маріуполя Донецької області, апеляційному суді Донецької області, Верховному Суді, органах державної виконавчої служби. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору, правова допомога надається безкоштовно.

Вказаний договір діє до 21 грудня 2019 року. (т. 1, а.с. 66).

Крім того, з протоколів судових засідань вбачається, що протягом всього часу розгляду справи адвокат здійснював юридичний супровід позивача.

Безоплатна правова допомога - правова допомога, яка гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету, місцевих бюджетів та інших джерел.

Закон України «Про безоплатну правову допомогу» визначає порядок надання безоплатної первинної правової допомоги та безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Виходячи із фактичних обставин справи та досліджених матеріалів, апеляційний суд вважав, що вказані ОСОБА_3 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не були поважними, оскільки наведені причини не свідчили про існування об`єктивних та непереборних труднощів для своєчасного подання апеляційної скарги в межах встановленого процесуального строку.

Приписами частин 3, 4 статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутись до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Конструкція ст.357 ЦПК України передбачає можливість для скаржника надання інших підстав для поновлення строку у випадку, якщо вказані ним підстави визнані неповажними. І скаржник мав би відповідально віднестись до викладення інших підстав для поновлення строку з наданням відповідних доказів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

04 жовтня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд вважає, що вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення є неповажними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За приписами ч.1. ст. 352 ЦПК України вбачається, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п.1,п.2,ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п.1, ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 вересня 2019 року вказані в апеляційній скарзі причини поновлення строку визнані неповажними.

За такого, підлягають з`ясуванню інші поважні причини пропуску такого строку.

В наданій заяві від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 зазначає, що не подала апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення , оскільки не мала грошових коштів, щоб оплатити послуги обраного нею адвоката зі складання апеляційної скарги. 11 травня 2018 року між нею та адвокатом Остапенко А.І. було укладено договір про надання правової допомоги, в пункті 3.1. якого дійсно було зазначено що правова допомога надається безкоштовно. Проте, 30 січня 2019 року між ними було укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 11 травня 2018 року, якою були внесені зміни до п. 3.1. договору та викладено його в новій редакції, що передбачає встановлення фіксованого розміру гонорару адвоката, зокрема, вартість складання апеляційної скарги в сумі 3000 грн., участь в судовому засіданні - 500 грн., та інше. Копія цієї додаткової угоди тоді не долучалася до матеріалів справи, оскільки вона стосувалася виключно питань оплати гонорару адвоката та не впливала на обсяг повноважень представника, строк дії договору та інші обставини, які мають процесуальне значення. Обраний нею адвокат не працює і не працював в системі безоплатної правової допомоги (держава не оплачувала та не оплачує його роботу) і з самого початку надавав їй безкоштовну правову допомогу на умовах Pro bono, за що за їх домовленістю, з огляду на особливий характер її питання (загибель сина) та через дружні відносини, які існують між ними. З березня 2019 року вона вже не могла сплачувати послуги адвокатів, зокрема з підготовки апеляційної скарги. Це відбулося в першу чергу через зростання тарифів на комунальні послуги та через позбавлення її субсидії. З огляду на складність справи, відсутність в неї спеціальної освіти та відсутність навичок роботи з комп`ютером , вона не могла скласти апеляційну скаргу у даній справі без допомоги обраного нею адвоката. Крім того, за весь цей час вона паралельно приймала участь в якості потерпілої в розгляді кримінальної справи № 264/1688/15-к, яка вже майже три роки розглядається Жовтневим районним судом міста Маріуполя, відомості про це кримінальне провадження фігурують й в оскаржуваному нею судовому рішенні, зокрема, у вчиненні терористичного акту 09 травня 2019 року. Як літня людина має велику кількість хронічних захворювань, що істотно впливає на її здатність займатися судовими справами.

Вважає, що дані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Тобто, перевіркою викладеного, встановлено, що заявником не наведено нових обставин на підтвердження поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 березня 2019 року. Наведені у заяві від 04 жовтня 2019 року доводи є ідентичними доводам, вказаним заявником в апеляційній скарзі, які визнанні неповажними.

Тривалий період ( майже 6 місяців) не звернення з апеляційною скаргою, після отримання копії рішення суду та ознайомлення з матеріалами справи, свідчить про недобросовісну поведінку як особи, що подала апеляційну скаргу, так і її представника, який має достатній життєвий і професійний досвід, значну юридичну обізнаність, досвід правотлумачення та правозастосування, а тому повинен був знати про встановлений процесуальним законодавством строк для апеляційного оскарження.

З наданого договору про надання правової допомоги від 11 травня 2018 року, укладеного між Остапенко А.І. та ОСОБА_1 та копії ордеру серія НОМЕР_1 від 11 травня 2018 року не вбачається будь яких застережень та обмежень щодо представництва адвокатом інтересів ОСОБА_1 , а отже, адвокат не мав перешкод у підготовці апеляційної скарги особисто.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10 (провадження № 61-7640св18).

Оскільки у заяві, поданій на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків, не наведено нових інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, які б могли свідчити про наявність непереборних обставин, за яких заявник не подав апеляційну скаргу в передбачений законом строк та які б виправдали пропуск строку, тому суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, слід дійти висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки причини пропуску строку є неповажними та такими, що не підтверджені відповідними доказами, спростовуються матеріалами справи та порушують принцип res judicata (правової визначеності).

З урахуванням наведеного, у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України , апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника під час виконання ним трудових обов`язків.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя Донецького

апеляційного суду С.А. Зайцева