Справа № 657/934/19

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2019 Каланчацький районний суд Херсонської області
головуючого судді Максимович І. В.
за участі секретаря Соколовської В.В.,
розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак в залі суду заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , Заінтересована особа: Головне Управління Державної Міграційної Служби Херсонської області, місце знаходження: вул. Перекопська, 168, м. Херсон про встановлення факту постійного проживання на території України,
Заявник ОСОБА_1 звернувся до Каланчацького районного суду Херсонської області із заявою, в якій просить встановити факт, його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності закону України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року, вказуючи, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Привілля Каланчацького району Херсонської області.
Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідно для отримання паспорта громадянина України, який ним було втрачено. Він звернувся до Каланчацького РС УДМВС України в Херсонській області, де йому було роз`яснено, що згідно наданих документів встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до УДМС документ, що підтверджує факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. У зв`язку з викладеним заявник звернувся до суду для встановлення вказаного факту.
Ухвалою суду від 23.05.2019 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник зацікавленої особи до судового засідання не з`явився та надав до суду лист в якому не заперечував проти задоволення заяви.
На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність заявника на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що ОСОБА_2 особа має право на судовий захист.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився в с. Привілля Каланчацького району Херсонської області.
В 1978 році закінчив навчання у Привільській загальноосвітній школі 1-11 ступенів Каланчацького району Херсонській області. У вищих навчальних закладах навчання не проходив. В зареєстрованому шлюбі не перебував і не перебуває. Дітей немає. 11 листопада 1984 року по настанні повноліття він отримав паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Каланчацьким РВ ВД України в Херсонській області.
У 1990 році був засуджений вироком Каланчацького районного суду Херсонської області до позбавлення волі строком два роки, що підверджується вимогою про судимість (Форма№1).
З матеріалів справи вбачається та не заперечується представником заінтересованої особи в клопотанні та поясненні, що ОСОБА_1 звертався до ДМС України в Херсонській області з метою отримання нового паспорту, оскільки попередній ним втрачено. Однак йому було відмовлено, оскільки згідно наданих документів встановити його особу та належність до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ДМС документ, що підтверджує факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.
Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України.
Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.
Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.
Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.
Стаття 1 ЗУ «Про громадянство» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18.01.2001 р. № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами).
За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України.
Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України до 24.08.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 13,81,223 247,293,315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Державної Міграційної Служби Херсонської області, місце знаходження: вул. Перекопська, 168, м. Херсон про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Привілля Каланчацького району Херсонської області на території України на момент проголошення незалежності 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Закону України « про громадянство України» - 13 ІНФОРМАЦІЯ_3 1991 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Заінтересована особа: Головне Управління Державної Міграційної Служби Херсонської області, місце знаходження: вул. Перекопська, 168, м. Херсон, .

Суддя: Максимович І. В.