Справа № 226/1923/19
Cправа № 226/1923/19
Провадження № 2/226/599/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 30.08.2012 за реєстровим № 2712, належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначену квартиру він придбав, не перебуваючи в шлюбі, а тому дана нерухомість є його особистою власністю. За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який є сином його жінки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з дня реєстрації 17.06.2015 та до теперішнього часу відповідач у вказаній квартирі фактично не проживав. Він зареєстрував відповідача за адресою належної йому квартири на прохання дружини. Зараз він бажає зняти з реєстрації відповідача за вказаною адресою, однак з останнім він не підтримує відносин, не має з ним зв`язку, не знає його фактичне місце перебування та його номер телефону. Він не перешкоджав проживанню відповідача у належній йому нерухомості, останній не проживав у його квартирі з власної ініціативи, оскільки у нього не було в цьому потреби. Також між ним та відповідачем не було домовленості про те, що за останнім буде зберігатися право проживання у належній йому квартирі. Тому позивач, посилаючись на ст.405 ЦК України, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням за вказаною адресою.

Позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав.

Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За ухвалою судді від 01.07.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання.

За ухвалою суду від 24.07.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Заслухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області 30.08.2012, реєстровий номер 2712, що підтверджується відповідним договором, Витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради (а.с.6, 7).

Позивач ОСОБА_2 з 16.03.2013 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі свідоцтв про шлюб, про смерть (а.с.10, 11).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 20.06.2019 у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: в якості власника позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, та без родинних відносин відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Згідно за актом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рубін» від 18.06.2019, виготовленого головою правління за участю мешканців-сусідів, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте, з 17.06.2015 по день складання акту за даною адресою не проживає (а.с.8).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він мешкає поряд з квартирою позивача на одній площадці, в якій останній став проживати декілька років тому. Відповідач ОСОБА_6 у квартирі позивача ніколи не проживав.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона мешкає в одному будинку з позивачем, у різних під`їздах. Дружина позивача ОСОБА_8 померла рік тому. Син ОСОБА_9 ніколи не проживав у квартирі позивача, він уїхав ще до смерті матері.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.

За чинним житловим законодавством членами сім`ї власника житлового приміщення визнаються дружина, чоловік, їх діти, батьки та інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство (ч.2 ст.64 ЖК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою проживання позивача як син його дружини та не є співвласником спірної житлової площі.

Також судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не мешкає у житловому приміщенні позивача за вищевказаною адресою без поважних причин з 17.06.2015 по теперішній час.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З`ясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування квартирою позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача інтересу до вказаного житла протягом зазначеного строку його відсутності (більше 4 років), суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.150 СК України, ст.ст.386, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОК НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (за даними Державної фіскальної служби України надати РНОК не має можливості, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 16.10.2019.

Суддя Ж.Є.Редько