Ухвала

07 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/9630/15-ц

провадження № 61-40759св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року у складі судді Волошина В. О. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року у складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 27 вересня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № № 3302-08 ОФ Н, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі

60 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 27 вересня 2026 року.

Того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки.

Відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконували, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором, яку добровільно вони не погасили.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу за кредитним договором від 27 вересня 2005 року № 3302-08 ОФ Н у розмірі 40 196,75 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 189,12 грн.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до

ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 196,75 доларів США; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 189,12 грн. Зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що відповідачами неналежним чином виконувалися договірні зобов`язання щодо сплати кредиту, суд вважав встановленими обставини дійсності поруки, а тому правові підстави для визнання договору поруки припиненим із застосуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України відсутні.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 20 листопада 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2018 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що в порушення норм чинного законодавства судом першої інстанції ухвалено оскаржуване рішення у той період, коли у провадженні апеляційного суду перебувала скарга відповідача на ухвалу про відкриття провадження у справі, проте суд апеляційної інстанції визнав ці доводи необґрунтованими. Судом першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги, що розрахунок заборгованості позичальника здійснено невірно, він є необґрунтованими та недоведеним. Судом першої та апеляційної інстанцій не звернуто увагу на те, що позивачем не надано доказів надання відповідачу кредиту. Судом першої та апеляційної інстанцій проігноровано той факт, що всупереч частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач не звертався до відповідачів з попереднім повідомленням щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту, а тому вимоги позивача є передчасними. Судом першої та апеляційної інстанцій не враховано, що позивачем в односторонньому порядку незаконно здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитом у збільшеному розмірі. Судом першої та апеляційної інстанцій не враховано, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом. Крім того, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, неправомірно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову про визнання поруки припиненою.

У липні 2018 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала клопотання про розгляд справи за участю сторони.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Щодо клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін

Підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК Україниу суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК Українирозгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про розгляд справи за участю сторони відмовити.

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 20 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року призначити до судового розгляду на 23 жовтня 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик