Справа № 146/903/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1

зацікавлена особа: Комаргородська сільська рада Томашпільського району Вінницької області

вимоги заявника: про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючих документів

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити той факт, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 2,5747 га, що розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, належить його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 червня 2019 року відкрито окреме провадження у справі, справу призначено до слухання на 15 липня 2019 року.

15 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки не повідомив

Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 червня 2019 справу відкладено на 15 жовтня 2019 року.

15 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Представником зацікавленої особи Комаргородської сільської ради завчасно подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 3ст. 131 ЦПК України, встановлено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи положення даної норми, суд визнає, що позивач не з`явився в судове засідання без поважних причин, будь яких заяв від нього не надходило.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належним йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, наділені широким колом цивільних прав та рядом обов`язків, зокрема виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, з`являтися в судове засідання за викликом суду, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Аналогічні роз`яснення містяться у пункті 25 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справ у суді першої інстанці».

Частиною 5 ст.223 та п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України визначено, що у випадку повторної неявки в судове засідання позивача або не повідомлення ним про причини неявки, якщо він був належним чином повідомлений, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Таким чином, за відсутності визначеної процесуальним законодавством можливості суду відкладати судове засідання у справі у випадку неодноразового нез`явлення позивача в судове засідання без поважних причин, оскільки позивач тривалий проміжок часу не цікавиться провадженням у його справі, справа не може бути розглянута за відсутності позивача, який повідомлявся про розгляд справи та від якого не надходило заяв про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду судом враховано практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків проте, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі"; рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Разом з тим слід зазначити, що суд враховує вимоги ст. 210 ЦПК України про дотримання розумних строків розгляду справи, а також правові позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спарав, справи, викладені в інформаційному листі № 6-60/0/4-12 від 18.01.2012 р., щодо балансу захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку із такою неявкою вимушений витрачати свої кошти та час.

Частиною 2 ст.257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Тому, залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 257 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Комаргородська сільська рада Томашпільського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючих документів залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: О. В. Пилипчук