ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7852/19 Справа № 177/2322/18 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року, яке постановлено суддею Суботіною С.А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складення повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.07.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви та відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У вказаній анкеті-заяві ОСОБА_1 надав згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконував умови договору, в зв`язку з чим, станом на 18 листопада 2018 року, утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 20008,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 907,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1934,92 грн., пені - 15736,60 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 928,97 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 липня 2012 року у розмірі 20008,36 грн. та судові витрати по справі в сумі 1762 грн.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 липня 2012 року у розмірі 8799, 91 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 907, 87 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1934, 92 грн., заборгованості за пенею за період з 31.12.2017 року по 18.11.2018 року в розмірі 5957, 02 грн. та стягнуто судові витрати по справі в сумі 774,93 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та обумовлення сторонами його істотних умов, не підтверджено, що підписуючи заяву відповідач розумів саме ті Умови та правила надання банківських послуг, які надано позивачем до позову.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру отриманого кредиту та розміру його погашення, оскільки не надано бухгалтерської документації.

Відповідач вважає, що позивач звернувся з позовом до суду із пропуском строку позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Зауважує на тому, що анкета-заява була підписана ним тоді, коли він не досяг неповноліття.

Крім того, примушення відповідача погодитися на відсоткову ставку у розмірі 36 % річних, що в три рази перевищує облікову ставку НБУ, є порушенням вимог Закону України "Про захист прав споживачів".

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26.07.2012 року між сторонами укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника ОСОБА_1 та Умов та Правил надання банківських послуг, з якими відповідач під час укладання договору був ознайомлений, що засвідчено особистим його підписом 26 липня 2012 року (а.с.11 оборот).

Як видно з Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», форма договору про надання банківських послуг, яка укладається між банком та держателем картки, складається із заяви, пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів (а.с.11-27).

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «КБ «Приватбанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитування відповідача здійснювалося за умовами кредитування «Універсальна Gold», відповідно до яких встановлювалася базова відсоткова ставка - 2,3 % (27 % на рік), за тратами з 01.09.2014 року - 2,7 % (32,40 % на рік), за тратами з 01.04.2015 року - 3,5 % (43 % річних). Також передбачено пільговий період - до 55 днів, обов`язків щомісячний платіж-5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості).

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежу по якому-небудь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. фіксована частина та 5% від суми позову.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за наданим позивачем розрахунком, станом на 18.11.2018 року, утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 20008,36 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 907,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 1934,92 грн., пені - 15736,60 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф процентна складова - 928,97 грн. , яку позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 та судові витрати по справі в сумі 1762 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено той факт, що ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір, після чого саме у нього виникли певні зобов`язання перед банком у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є саме те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Натомість, відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Повну цивільну дієздатність фізична особа досягає у 18 років, що передбачено ч. 1 ст. 34 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 31 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, малолітня особа, має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

Крім правочинів, передбачених статтею 31 ЦК України, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, неповнолітня особа, має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я грошовими коштами на рахунку. Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків, усиновлювачів, або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону, що передбачено ст.32 ЦК України.

Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. Неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 ЦК України.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Характер кредитних правовідносин, які є досить складними і передбачають обов`язок позичальника регулярно в обов`язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, а тому відповідно до вимог закону у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків, усиновлювачів, або піклувальників.

Крім всього іншого, самим же позивачем по справі не надано доказів на підтвердження згоди батьків відповідача на укладення кредитного договору від 26.07.2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ураховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, оскільки договір було укладено з відповідачем, який не мав повної цивільної дієздатності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Будь-яких доказів протилежного АТ КБ «ПриватБанк» не надало.

При цьому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що кредитний ліміт було встановлено на картку позичальника ОСОБА_1 в 2014 році в розмірі 2000 грн., та саме з вказаного періоду розпочато користування відповідачем кредитними коштами, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, є помилковим, оскільки відповідач, на момент підписання анкети-заяви 26.07.2012 року, не досяг повноліття, отже не мав повної цивільної дієздатності, оскільки кредитний договір не можна віднести до дрібних побутових правочинів, а тому відповідно до вимог закону у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків, усиновлювачів, або піклувальників.

Отже, встановивши, що позичальник ОСОБА_1 уклав кредитний договір із ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», у віці 17 років, без згоди батьків та органу опіки та піклування, маючи при цьому неповну цивільну дієздатність і не маючи права на укладення такого договору самостійно, колегія судів вважає, що вказаний кредитний договір не відповідає вимогам частини другої статті 203 ЦК України.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що договір було укладено з відповідачем, який не мав повної цивільної дієздатності.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру отриманого кредиту та розміру його погашення про те, що позивач звернувся з позовом до суду із пропуском строку позовної давності, та те, що примушення відповідача погодитися на відсоткову ставку у розмірі 36 % річних, що в три рази перевищує облікову ставку НБУ, є порушенням вимог Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки, в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову, тому перевірка розміру заборгованості та правильність підвищення відсоткової ставки за кредитом, а також вирішення питання про застосування строку позовної давності не мають правового значення для вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним за подання апеляційної скарги у розмірі 1162,50 грн. (а.с.88).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2019 року скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 1162 (одна тисяча сто шістдесят дві) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: