П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року м. Київ

Справа № 361/7029/16-ц

Провадження: № 22-ц/824/12327/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Глухенька М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року, ухвалене під головуванням судді Дутчака І.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернуласьдо суду із вказаним позовом та просилавизнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2001 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район , село Зазим'є, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:037:0028, мотивуючи свої вимоги тим, що їй державною нотаріальною контороюбуло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,2001 га, що розташована за адресою: Київська обл. , Броварський р-н, с . Зазим`є , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:037:0028.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , як особи, що не приймала участі у розгляді справи, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина 1 статті 352 ЦПК України),подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково посилався на те, що на момент смерті ОСОБА_4 спірна земельна ділянка належала йому на праві власності, оскільки за договором купівлі-продажу від 17.03.2006 року, ще за його життя, дана земельна ділянка була ним відчужена на користь ОСОБА_2 Доказами цього є нотаріально завірений договір, державний акт попереднього власника земельної ділянки, розроблена технічна документація, а тому вважає, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 рокупорушує її право як добросовісного набувача земельної ділянки.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу в.о. сільського голови Зазимської сільської ради Броварського району Київської області Бондаренко О.В. зазначив, що на день смерті ОСОБА_4 спірна земельна ділянка належала йому на праві власності. Із листа Броварського РВ № 28 Київської філії ДП Центр ДЗК від 22.02.2008 року видно, що 31.05.2005 року на ім`я ОСОБА_4 був зареєстрований та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку. За життя ОСОБА_4 даний державний акт втратив, а виготовити інший не встиг. Вказаний факт встановлений судом першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у позові ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_4 при апеляційному розгляді справи поклався на розсуд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 .

Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті, які прийняли спадщину, є його дочка ОСОБА_3 (позивач) та син ОСОБА_4 (третя особа).

Із листа Броварського районного відділу №28 Київської регіональної філії Державного підприємства Центр ДЗК від 22 лютого 2008 року за №54, видно, що 31 травня 2005 року на ім`я ОСОБА_4 був зареєстрований та виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2001 га серії ЯА №387522, реєстраційний номер 78.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року (справа №361/2462/16-ц), яке набрало законної сили, за іншим спадкоємцем за законом сином померлого - ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частку спірної спадкової земельної ділянки площею 0,2001 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазимє, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:037:0028.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, при цьому виходив із того, що померлому ОСОБА_4 на день його смерті належала спірна земельна ділянка на праві власності, що встановлено рішенням суду від 13 липня 2016 року, яке набрало законної сили. Оскільки, позивач ОСОБА_3 та її рідний брат ОСОБА_4 (третя особа) є спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , суд першої інстанції вважав заявлений позов законним та обґрунтованим.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Оскаржуючи рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року,ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , як особи, що не приймала участі у розгляді справи, посилається на те, що суд вирішив питання про її права та інтереси, зокрема, як добросовісного набувача земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Зазим`є, право власності на яку було незаконно визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом.

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , в якості доказів, надав суду копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Базир В.Г. та зареєстрований в Зазимській сільраді 17.03.2006 року за № 80 (а.с. 76).

Дана обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.77).

Згідно п. 1.4 даного договору земельна ділянка (площею 0,2001 га з місце розташуванням: Київська обл. , Броварський р-н, с . Зазим`є ) належить продавцю, ОСОБА_4 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 587522, виданого 05.08.2005 року ОСОБА_4 на підставі рішення Зазимської сільської ради від 31.05.2005 року № 405-24ІV, зареєстрованого Зазимською сільською радою в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 5 серпня 2005 року за № 78.

На підставі вказаного договору ОСОБА_2 , як новий власник земельної ділянки, в липні 2008 року виготовила технічну документацію (а.с.79-88).

Доводи в.о сільського голови Зазимської сільської ради Бондаренка О. В. про те, що на день смерті ОСОБА_4 на праві власності належала спірна земельна ділянка на підставі виданого державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 387522, однак за життя ОСОБА_4 даний державний акт на спірну земельну ділянку втратив, а виготовити інший державний акт на цю земельну ділянку він не встиг, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що на оригіналі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.03.2019 року та на її завіреній копії міститься запис про реєстрацію даного правочину в Зазимській сільській раді 17.03.2006 року за № 80 (а.с.65,76).

При цьому, ознайомившись зі змістом апеляційної скарги з відповідними додатками, зокрема, копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.03.2006 року, обставину щодо наявності на ньому запису про реєстрацію даного правочину в Зазимській сільській раді 17.03.2006 року за № 80, стороною відповідача у поданому відзиві не спростовано.

Ураховуючи викладене, та те, що наразі договір купівлі-продажу земельної ділянки від 17.03.2006 року ніким не оспорений, колегія суддів доходить висновку про добросовісність ОСОБА_2 як набувача земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Так, згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Разом з тим, відповідно до ст.14 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав.

На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Зазимська сільська рада Броварського району Київської області не може бути відповідачем у даній справі, оскільки власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.03.2006 року.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 51 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні таких позовних вимог, висновок суду першої інстанції про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_3 не може бути правильним.

Позовна вимога про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, за умови, що право власності на земельну ділянку набула інша особа, в даному випадку ОСОБА_2 , не може бути вирішено без залучення останньої до участі у справі як відповідача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачка не позбавлена права на звернення до суду із позовною заявою до належних відповідачів з урахуванням вимог щодо предметної та суб`єктної юрисдикції.

Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль