Справа № 653/2612/19
Провадження № 2/653/960/19
30 вересня 2019 року м. Генічеськ
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . Вказує, що у квартирі зареєстрований відповідач, який ніколи фактично в ній не мешкав. Пояснює, що відповідача було зареєстровано за його проханням, за умови, що він зніметься з реєстрації за першим проханням позивача. Разом з тим, місцезнаходження відповідача невідомо, самостійно з місця реєстрації він не знімається та наразі зв`язок із ним відсутній. Даний факт створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, у зв`язку із чим, просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вказаною квартирою.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Стрюков В.М. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просять суд задовольнити позов та не заперечують щодо проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 2013 року. Це також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису про право власності 4144950) та копією технічного паспорту на квартиру.
З інформації, наданої виконавчим комітетом Генічеської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі з 05 березня 2016 року.
Разом з тим, факт того, що ОСОБА_3 не мешкає у вказаному житловому приміщенні з моменту реєстрації підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутатом Генічеської міської ради, а також показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зі слів яких, вони є сусідами позивача та їм достеменно відомо, що ОСОБА_3 ніколи фактично не мешкав у квартирі позивача та його місцезнаходження невідоме.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.
За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналізуючи наведені вище норми цивільного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не проживає в квартирі, належній позивачу без поважних причин з березня 2016 року, не цікавиться житловим приміщенням, не приймає ніякої участі в його утриманні, тому в розрізі захисту майнового права позивач, ОСОБА_3 необхідно визнати таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
Керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 258-259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою у АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення суду виготовлений 04 жовтня 2019 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова