РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Новікової Н.В., за участі секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу №328/1206/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 26 782,49 гривень та моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень.

Позов обґрунтовує тим, що 05.02.2019 приблизно о 17.00 годині відповідач, знаходячись по вулиці Володимирській поблизу перукарні «ІНФОРМАЦІЯ_5» у м. Токмаку Запорізькій області погрожував їй фізичною розправою, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою. При цьому вона знаходилася в салоні свого автомобіля «RENAULT САРТUR». Він наніс удари рукою по боковому склу автомобіля та ногами по двері автомобіля, чим спричинив численні пошкодження. Свідки цих подій звернулися з повідомленням про правопорушення до поліції. Щодо правопорушення, був складений адміністративний протокол від 16.02.2019 за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 20.02.2019 року встановлено вину відповідача та притягнуто його до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Внаслідок неправомірних дій з боку відповідача її майно було пошкоджене. Розмір матеріальної шкоди оцінює в 26 782,49 гривень (вартість відновлювальних робіт), що підтверджує висновком експерта №27/02 від 27.02.2019. У період часу з 1998 року по 2016 рік вона фактично мешкала з відповідачем. З 2017 року разом сторони не проживають. І з цього часу відповідач постійно чинить з нею сварки, застосовує психічне насильство. Вона перебуває в психологічному стресі з часу фактичного припинення сумісного проживання. Після подій 05.02.2019 значно погіршився її стан здоров`я. 13.02.2019 року вона звернулась до лікаря-невропатолога КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР. З 05.03.2019 до 25.03.2019 за станом здоров`я знаходилась на санаторно-курортному лікуванні. Після приїзду 25.03.2019 року знов звернулась до лікаря- невропатолога зі скаргами на безсоння, плаксивість. З 04.04.2019 до 15.04.2019 вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР у соматичному відділенні (неврологія). Внаслідок правопорушення, вчиненого відповідачем, у неї відбулися негативні зміни життя, вона зазнала моральних страждань, а саме: постійно переживає щодо свого життя, свого майна, боїться вийти на вулицю без супроводу щоб уникнути зустрічі з відповідачем, постійно відчуває страх, вживає заспокійливі ліки. Душевні та психічні страждання зазнала та продовжує зазнавати з боку відповідача, оскільки він не визнав свою вину і продовжує на неї психологічно тиснути при будь-якій зустрічі. Розмір моральної шкоди оцінює в 15 000 гривень.

30.05.2019 відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав та зазначив наступне. 05.02.2019 дійсно мав місце конфлікт між сторонами за наслідками якого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Але, під час правопорушення він не вчиняв дій щодо пошкодження автомобіля позивача. Протокол огляду місця події від 05.02.2019 лише підтверджує наявність пошкоджень автомобіля, але не містить даних щодо дати спричинення пошкоджень та особи, яка їх завдала. Пошкодження автомобіль позивача отримав під час ДТП, а не від його дій. У зв`язку з цим відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Під час конфлікту у позивача не було страху, адже вона перебувала у салоні зачиненого автомобіля, знімала його на камеру мобільного телефону, могла у будь-який час повідомити про подію поліцейських або залишити місце події. Позивач є інвалідом 3 групи, а тому проходження нею лікування необхідне для продовження строку інвалідності, а не є наслідком події, що сталась 05.02.2019.

Позивач ОСОБА_1 позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала. Пояснила, що з 1998 року до 2016 року сторони проживали як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Мають спільну дитину. У червні 2017 року вона купила автомобіль «RENAULT САРТUR» та користується ним весь час. 05.02.2019 близько 17.00 години відповідач приїхав до перукарні «ІНФОРМАЦІЯ_5», при цьому він попередньо не повідомляв їй про зустріч. Він підпер своїм автомобілем її автомобіль. Став кричати, щоб вона вийшла з автомобіля і що він її вб`є. При цьому він наносив удари по склу автомобіля та по кузову. Конфлікт тривав близько 20 хвилин. Поліцейських викликала ОСОБА_3 З 2015 року вона є інвалідом 3 групи внаслідок неврологічного захворювання.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав за обставин, викладених ним у відзиві. Пояснив, що позивач образила його і він забажав з нею розібратися. Інцидент тривав 2 хвилини. Пошкодження автомобілю він не завдавав. Заявлені позивачем свідки є її родичами, а тому їх пояснення будуть недопустимими доказами. Сам інцидент бачили ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Автомобіль мав пошкодження дверцят водія та подряпини на задньому бампері.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він проходить службу у Мелітопольському міжрайонному відділі поліції охорони в Запорізькій області. 05.02.2019 він у складі екіпажу виїжджав за повідомленням до перукарні «ІНФОРМАЦІЯ_5». Коли вони під`їхали конфлікту вже не було. Про його існування стало відомо зі слів позивача та дівчини, яка працює у перукарні. Була прийнята заява від позивачки при цьому він опитав позивачку.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працює у ПП «ОСОБА_1» перукарем в перукарні «ІНФОРМАЦІЯ_5» з 2011 року. Позивач є її роботодавцем. З відповідачем знайома. Приблизно о 17.00 годині 05.02.2019 вона була на робочому місці. Зайшов відповідач та запитав - де знаходиться позивач? При цьому була присутня ОСОБА_6 . Вони відповіли, що не знають. Потім зателефонувала позивач та повідомила, що на неї напав відповідач та попросила, щоб вона викликала поліцію. Через 10 хвилин вона вийшла на вулицю та побачила, що відповідач стояв біля автомобіля, а позивач була налякана. Вона чула, що відповідач кричав на відповідача, але що - вона не чула. Вона не бачила, щоб відповідач наносив удари по автомобілю позивача.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працює у ПП «ОСОБА_1» продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_6» приблизно 15 років. Позивач є її роботодавцем, відповідач - колишнім роботодавцем. 05.02.2019 приблизно о 16.50 годині ОСОБА_1 зачинила магазин «ІНФОРМАЦІЯ_6». Позивач підвезла її на своєму автомобілі додому. По дорозі вони побачили, що поблизу будівлі суду стоїть автомобіль відповідача. Наступного ранку позивач показала їй відеозапис тривалістю близько 2 хвилини, на якому відповідач вимагав у позивача вийти з автомобіля. Було чути звук від ударів по автомобілю. 05.02.2019 вона бачила, що автомобіль позивачки не мав пошкоджень, а наступного ранку він вже був пошкоджений. У сторін в теперішній час погані стосунки. Відповідач їй інколи надсилав повідомлення з погрозами, які їй показувала сама позивачка. Їй відомо, що ОСОБА_1 стала інвалідом під час цивільного шлюбу. На лікуванні позивачка перебувала один раз торік, взимку та літом цього року.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона знайома з позивачем, а з відповідачем не знайома. Відповідача вона не знає. Вона як медична сестра надавала допомогу ОСОБА_1 під час нервових зривів. 05.02.2019 близько 17.00 години вона приїхала до Будинку спорту до сестри, яка працює у буфеті. Вони поспілкувались. Через хвилин 20 позивачка уїхала. Коли проводжали ОСОБА_1 вона бачила автомобіль позивачки, коли виходила на вулицю. Автомобіль був у порядку з правого боку. Через сорок хвилин вона приїхала знову. Була розстроєна, плакала, та розповіла, що стався конфлікт з відповідачем, під час якого той пошкодив автомобіль. Вона надала позивачу допомогу - заміряла артеріальний тиск та дала ліки - « Барбовал ».

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки та знайома з відповідачем. 05.02.2019 ОСОБА_1 приїхала до неї до Будинку спорту близько 17.00 години. Її стан був нормальним. При спілкуванні була присутня ОСОБА_9 . Через 20-30 хвилин вони провели її до автомобіля та вона уїхала. Автомобіль був не пошкоджений з боку водія. Приблизно за годину ОСОБА_1 знову приїхала до неї на роботу розстроєна, автомобіль був пошкоджений.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона знайома зі сторонами. 05.02.2019 удень вона зустрічалась з ОСОБА_1 у кафе. Потім ОСОБА_1 підвезла її до перукарні «ІНФОРМАЦІЯ_5». Вона бачила, що автомобіль позивача не був пошкоджений, оскільки брала сумки з автомобіля. Увечері вона телефонувала ОСОБА_1 , але та на взяла слухавку. Наступного дня близько 01.00 години на Фейсбуці був викладений відеозапис ОСОБА_1 про конфлікт 05.02.2019. Коли вони зустрілись наступного разу вона бачила, що дверцята автомобіля були пошкоджені. Інших пошкоджень вона не бачила. Стосунки між сторонами погані.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивачки та знайома з відповідачем. 05.02.2019 близько 17.00 години вона бачила позивачку на автомобілі біля перукарні «ІНФОРМАЦІЯ_5», який був не пошкоджений. Близько 18.00 години знову вона проходила біля перукарні та побачила поліцію. На автомобілі позивачки були вм`ятини. Ввечері їй зателефонувала позивачка та розповіла про ситуацію, що сталась.

Відповідно до постанови судді Токмацького районного суду Запорізької області від 20.02.2019 у справі про адміністративне правопорушення №328/478/19, 05.02.2019 о 17.00 годині ОСОБА_2 по вул . Володимирській м. Токмака Запорізької області погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою на адресу колишньої співмешканки ОСОБА_1 , чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. На ОСОБА_2 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень. У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав. Штраф сплачено. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справі про адміністративне правопорушення №328/478/19.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.02.2019 про вчинене кримінальне правопорушення слідчим проведений огляд місця події, під час якого оглянутий автомобіль «RENAULT САРТUR» реєстраційний № НОМЕР_1 , який мав наступні пошкодження: вм`ятини на передніх водійських дверцятах, подряпина заднього крила, що підтверджується протоколом огляду місця події від 05.02.2019.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником автомобіля «RENAULT САРТUR» реєстраційний № НОМЕР_1 є ОСОБА_1 з 29.06.2017.

Згідно з висновком експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку №27/02 від 27.02.2019 (виправленого) при первинному огляді 22.02.2019 транспортного засобу «RENAULT САРТUR» реєстраційний № НОМЕР_1 встановлені пошкодження наступних деталей: двері передня ліва деформована в середній частині 40*60 см, S=24,0 дм.кв, необхідний ремонт методом рихтування і правки 5,7+1,4+1,2+1,5=9,8 годин, з урахуванням додаткової трудомісткості в результаті злому ребер жорсткості, в місці обмеженого доступу (короб), на геометрично складній поверхні захисна накладка дверей передньої лівої деформована та має зчоси з пошкодженням верхньої структури пластику нефарбованого - відновлення не можливо та не передбачено виробником; бампер задній права частина має пошкодження фарбування в середній частині в вигляді зчосу L~10 см - необхідна поверхневе відновне фарбування. Вартість матеріальних збитків завданих власнику КТЗ «RENAULT САРТUR» реєстраційний № НОМЕР_1 , з технічної точки зору, внаслідок аварійного пошкодження, в цінах станом на час завершення виконання висновку експерта становить 26 782,49 гривень.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1009121 від 07.05.2018 позивачу ОСОБА_1 встановлена інвалідність 3 групи загального захворювання до 07.05.2019.

Згідно з листом Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради від 16.04.2018 №05/322 Позивач ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку лікаря невропатолога. 13.02.2019 зверталась до лікаря невропатолога у зв`язку з загостренням захворювання. З 25.02.2019 знаходилась на санаторно-курортному лікуванні. 25.03.2019 зверталась до лікаря невропатолога зі скаргами на безсоння, плаксивість. Погіршення стану пов`язувала зі психо-емоційним перенавантаженням.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №67 соматичного відділення (неврологічного ліжка), направлення лікаря від 25.03.2019, з 04.04.2019 до 13.04.2019 позивачка ОСОБА_1 проходила курс лікування в умовах стаціонару в соматичному відділенні Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради.

Згідно зі зворотним талоном до путівки №000597 з 05.03.2019 до 25.03.2019 позивачка ОСОБА_1 проходила курс санаторно-курортного лікування у санаторії «Салют».

На відеозапису, який міститься у файлі «0-02-0a-807aefcd9cbfbbd0222f8f191e11b791e7885272f67bbbdf2ed0.mp4» розміром 8 876 КБ та тривалістю 1 хвилина 7 секунд, який зберігається на оптичному носії інформації «havit CD-R», міститься фрагмент спілкування сторін у темну пору доби поблизу перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_5 » по вул. Володимирській м. Токмака Запорізької області. Під час спілкування позивач перебувала у автомобілі, а відповідач зовні. Також під час спілкування відповідач наніс удар по боковому склу автомобіля та до цього був чутний звук від удару по корпусу автомобіля.

Суд не визнає належними доказами у справі фотографії з тілесними ушкодженнями, за якими неможливо ідентифікувати особу, якій вони спричинені, дату, коли вони були зроблені, а також витяг з повідомленнями, на яких не можливо ідентифікувати особу, яка їх надіслала. Вказані докази не стосуються предмета доказування у даній справі.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові та електронний докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9).

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд встановив, що спірні правовідносини виникли внаслідок вчинення домашнього насильства та під час його вчинення.

05.02.2019 о 17.00 годині відповідач ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство у формі психологічного насильства щодо позивачки ОСОБА_1 , що встановлено постановою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 20.02.2019 у справі про адміністративне правопорушення №328/478/19.

Оцінивши в цілому пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , які пояснили, що до вчинення домашнього насильства відповідачем щодо позивачки автомобіль позивачки не мав пошкоджень, а після його вчинення вже мав пошкодження; протокол огляду місця події від 05.02.2019, проведеного одразу після вчинення домашнього насильства, в якому зафіксовані пошкодження автомобіля позивачки; відеозапис, який міститься у файлі «0-02-0a-807aefcd9cbfbbd0222f8f191e11b791e7885272f67bbbdf2ed0.mp4» розміром 8 876 КБ та тривалістю 1 хвилина 7 секунд, який містить фрагмент спілкування сторін, під час якого відповідач наніс удари по автомобілю, суд дійшов висновку про те, що під час вчинення домашнього насильства відповідач ОСОБА_2 завдав позивачу матеріальних збитків у виді пошкодження транспортного засобу «RENAULT САРТUR» реєстраційний № НОМЕР_1 , власником якого є позивачка ОСОБА_1 , які полягали у деформації двері передньої лівої в середній частині; пошкодження захисної накладки дверей передньої лівої; пошкодження фарбування в правій частині бамперу заднього.

Розмір майнової шкоди, завданої позивачу під час вчинення домашнього насильства, складає 26 782,49 гривень, що підтверджується висновком експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку №27/02 від 27.02.2019 (виправленим).

При цьому суд відхиляє аргументи відповідача ОСОБА_2 про те, що пошкодження автомобілю позивачки завдав не він, а отримані вони були під час дорожньо-транспортної пригоди за участю самої позивачки, оскільки вони не підтверджуються належними, допустимими, достовірним та достатніми доказами, що є вимогою, передбаченою ст.81 ЦПК України.

Також суд відхиляє аргумент відповідача ОСОБА_2 про недопустимість доказів - пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , які є родичами позивачки ОСОБА_1 . Дійсно судом встановлено, що свідок ОСОБА_10 є рідною сестрою позивачки, а свідок ОСОБА_14 - двоюрідною сестрою, що може впливати на їх неупередженість. Але, їх пояснення цілком узгоджуються з поясненнями інших свідків - ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_12 , а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів неупередженість свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_14 Доказів упередженості вказаних свідків відповідачем не надано.

Таким чином, суд встановив що відповідач ОСОБА_2 завдав майнову шкоду автомобілю позивача, та не довів, що вказана шкода завдана не з його вини, у зв`язку з чим позов у частині стягнення компенсації матеріальної шкоди необхідно задовольнити.

Відповідно до ст.30 Закону України Закону України від 07.12.2017 №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особі, яка має право на відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих внаслідок домашнього насильства, моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню, та не пов`язана з їх розміром. Порядок відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, завданих унаслідок домашнього насильства, визначається Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.

Статтею 23 ЦК закріплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом третім постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд встановив, що домашнє насильство щодо позивачки та пошкодження її майна спричинило їй душевні страждання, якими є загострення неврологічного захворювання, наявного у неї.

Через неправомірні дії відповідача позивачка зазнала таких негативних явищ як необхідність звернення до лікаря невропатолога та проходження курсів лікування (стаціонарного та санаторно-курортного) у короткий проміжок часу після правопорушення щодо неї.

Вказані обставини підтверджується листом Комунального підприємства «Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Токмацької міської ради від 16.04.2018 №05/322, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №67 соматичного відділення (неврологічного ліжка), зворотним талоном до путівки №000597.

Також до негативного явища, яке є наслідком правопорушення щодо позивачки, є необхідність відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого відповідачем.

Суд відхиляє аргументи позивача про те, що вона зазнала душевних страждань, які полягають у постійному переживанні за своє життя, своє майно, боязні вийти на вулицю без супроводу щоб уникнути зустрічі з відповідачем, постійного відчуття страху, психологічного тиску з боку відповідача, оскільки вони не підтверджуються належними, допустимими, достовірним та достатніми доказами.

З цієї ж підстави суд відхиляє аргументи відповідача про те, що лікування позивача пов`язане з необхідністю продовження її інвалідності.

Враховуючи, що відповідач вчинив щодо позивача домашнє насильство, пошкодження майна, глибину душевних страждань позивачки, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості дійшов висновку про необхідність задоволення позову у частині стягнення компенсації моральної шкоди.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачкою сплачений судовий збір у сумі 1 536,80 гривень. Враховуючи ціну позову, яка становила 41 782,49 гривень, та те, що вказаний позов є майновим, позивачка мала сплатити судовий збір у сумі 768,40 гривень і таким чином нею був переплачений судовий збір у сумі 768,40 гривень. У зв`язку з цим, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 гривень, а переплачений судовий збір у сумі 768,40 гривень підлягає поверненню позивачці з державного бюджету.

Також позивачем понесені витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 1 000 гривень, що підтверджується квитанцією №802516 від 25.02.2019. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди у сумі 26 782,49 гривень та моральної шкоди у сумі 15 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1 768,40 гривень.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у сумі 768,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 04.10.2019.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: