ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м.Херсон

Номер справи: 658/1009/18

Номер провадження: 22-ц/819/1207/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряПісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого від імені ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 квітня 2019 року (від 08 квітня 2019 року з урахуванням ухвали про виправлення описки) у справі за позовом ОСОБА_1 , діючого від імені ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 06.10.2007 року. Шлюб розірвано рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 03.09.2012 року. Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21.12.2011 року стягнуто аліменти. Згідно розпорядження виконкому Каховської міської ради від 12 лютого 2014 року, ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивач зазначив, що ОСОБА_4 з 2012 року перебуває на заробітках у Російській Федерації і лише час від часу приїжджає до м. Каховка. З 2015 року і до теперішнього часу ОСОБА_4 не проживає у вказаній квартирі, що підтверджується актами обстеження житлово-експлуатаційної організації КП «Каховська керуюча компанія» від 10.09.2016 року, 11.01.2017 року та 01.03.2018 року, довідкою-розрахунком про стягнення аліментів, з якої вбачається, що відповідач з жовтня 2015 року до теперішнього часу сплачував аліменти лише три рази: 25.10.2015 року, 20.01.2016 року та 14.04.2016 року.

Окрім того, позивач зазначив, що при розгляді цивільної справи №658/396/17-ц за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - відділ у справах дітей Каховської міської ради про виселення без надання іншого житлового приміщення, представник відповідача надала до суду копії документів, які підтверджують, що відповідач працює в Російській Федерації, що є доказом його перебування за межами України.

На підставі викладеного, позивач просить: визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути на свою користь судові витрати.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 квітня 2019 року (від 08 квітня 2019 року з урахуванням ухвали про виправлення описки) в задоволенні позову ОСОБА_1 , що діє від імені ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У ході апеляційного розгляду адвокат Таранцов С.П., який діє від імені ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що з 2015 року відповідач виїхав на заробітки до Росії і з того часу в періоди між вахтами до спірної квартири не з`являвся, претензії щодо своїх прав не пред`являв. В ході пояснень адвокат уточнив, що з квітня 2016 року відповідач жодного разу не намагався вселитися до квартири. Вважає, що відповідач втратив право користування житлом, оскільки відсутній більше одного року. Не заперечує, що між сторонами склались неприязні стосунки, після ухвалення Каховським міськрайонним судом рішення від 29.03.2017 року про виселення ОСОБА_4 позивачка змінила у квартирі замки з метою перешкоджання його повторному вселенню. Окрім того, у справі про виселення апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_4 з 2015 року виїхав до Росії і не проживає у спірній квартирі. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Адвокат Краснова І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала , просить її залишити без задоволення. При цьому просить взяти до уваги, що її довіритель ніколи не відмовлявся від спірної квартири, оскільки це його єдине житло в Україні. Доводи позивачки про те, що рішенням суду в іншій справі встановлено відсутність ОСОБА_4 у квартирі з 2015 року,- не визнає та просить взяти до уваги, що ОСОБА_2 у 2014 році покинула дітей із ОСОБА_4 та пішла проживати до іншого чоловіка і весь 2015 рік діти разом з ним проживали у квартирі. 03.01.2016 року, коли ОСОБА_2 повернулась, він її до квартири не впустив, в зв`язку з чим вона зверталась до поліції, ці обставини документально підтверджені. Потім ОСОБА_2 подала позов про її вселення, суд вселив її до квартири. Адвокат пояснила, що з березня 2016 року ОСОБА_4 виїхав на роботу до Росії, працює вахтовим методом: 60 днів працює - 30 днів відпочиває і в цей час приїжджає в м. Каховку. Отже, у 2016 році він ще постійно проживав у квартирі, а потім періодично приїжджав, у квартирі лишились його особисті речі.

Оскільки між сторонами склались неприязні стосунки та позивачка змінила замки на дверях, відповідач не міг вселитися до квартири. Окрім того, дізнавшись про існування рішення суду про його виселення із квартири, подав апеляційну скаргу та апеляційний суд скасував рішення про його виселення, відмовивши у задоволенні позову. На цій підставі ОСОБА_4 поновив свою реєстрацію у квартирі.

Оскаржене рішення вважає законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, оскільки не доведено, що відповідач відсутній у квартирі понад один рік без поважних причин.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку припинення з власником сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Отже, приписи ст. 405 ЦК України регулюють даний вид правовідносин.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Каховського міськрайонного суду від 03.09.2012 року шлюб, зареєстрований 06.10.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , - розірвано (а.с.26)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.08.2011 року сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21 грудня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 (а.с.25).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2014 року сину сторін по справі - ОСОБА_3 належить на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 19.03.1997 року Каховським РВ УМВС України в Херсонській області, 16.04.2018 року місце проживання ОСОБА_4 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.76)

Відповідно до актів фактичного проживання від 10.09.2016 року, 11.01.2017 року, 01.03.2018 року, затверджених КП «Каховська керуюча компанія», ОСОБА_4 на момент обстеження не проживає за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку з проживанням в Російській Федерації (а.с.20-22).

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29 березня 2017 року у справі № 658/396/17-ц за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - відділ у справах дітей Каховської міської ради про виселення без надання іншого житлового приміщення скасовано та ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: відділ у справах дітей Каховської міської ради, про виселення без надання іншого жилого приміщення - відмовлено (а.с.30-32).

Відповідно до копій патентів, виданих 11.03.2016 та 10.04.2017 року Федеральною міграційною службою Російської Федерації, ОСОБА_4 отримав дозволи на в`їзд до Російської Федерації на роботу (а.с. 23).

Згідно довідки № 12 від 13.12.2017 року, виданої ООО «Бразис Логистик» (Російська Федерація), ОСОБА_4 працює в ООО «Бразис Логистик» з 16.03.2016 року (відповідно до наказу № 83 від 16.03.2016 року) по теперішній час вахтовим методом 60/30 днів (а.с. 77).

Згідно висновку Каховського ВП ГУНП в Херсонській області від 08.01.2016 року, складеного за заявою ОСОБА_2 , зареєстрованою 03.01.2016 року в журналі ЄО за № 30 інспектором Каховського ВП ГУНП в Херсонській області встановлено, що після розлучення сторін більше півтора року ОСОБА_4 разом із дітьми проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 винаймала квартиру, жила окремо. 03.01.2016 року ОСОБА_2 намагалась вселитись до спірної квартири, однак ОСОБА_4 її не впускав до житла, між сторонами виник конфлікт (а.с. 52-57, 71-74).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, зареєстроване місце проживання якого значиться за адресою: АДРЕСА_1 , є членом сім`ї (батько) власника квартири - сина ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог ЖК УРСРпідставою для визнання члена сім`ї власника житла таким, що втратив право на користування цим житлом, є відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин.

З огляду на вказані вище обставини, враховуючи, що відповідач працює в Російській Федерації з 16.03.2016 року вахтовим методом 60/30 днів, зазначені вище акти про те, що ОСОБА_4 на момент проведення огляду - в Росії, а також посилання на періодичну несплату відповідачем аліментів, - не вказують на те, що він постійно відсутній та понад рік не проживає без поважних причин за адресою: АДРЕСА_1 як член сім`ї власника.

Відповідно до ст. 12 і ч.1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, позивачем не доведено, а судом не встановлено факт відсутності відповідача як члена сім`ї власника житла понад один рік без поважних причин за адресою місця реєстрації та проживання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позову про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що з 2012 року відповідач перебуває на заробітках в Російській Федерації та з 2015 року до теперішнього часу не проживає без поважних причин за адресою: АДРЕСА_1 спростовуються належними та допустимими доказами зацікавленості відповідача щодо права користування спірною квартирою, зокрема, фактом оскарження судового рішення від 29 березня 2017 року у справі № 658/396/17-ц про виселення ОСОБА_4 , періодичними зверненнями сторін до поліції 03.01.2016 р., 01.01.2018 р., 17.04.2018 р., 02.10.2018 р. в зв`язку з конфліктами з приводу квартири, факт непроживання відповідача за вказаною адресою з 2015 року не доведений (а.с. 71-74,102-108).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що незважаючи на повторну реєстрацію відповідача, а саме - 16.04.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач через свою відсутність у житлі протягом трьох років має бути визнаний таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням, - є необґрунтованими. Окрім того, надані позивачем докази не підтверджують факту постійної (не періодичної) відсутності відповідача за вказаною адресою понад один рік без поважних причин.

Посилання скаржника як на встановлену рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2017 року у справі № 658/396/17-ц обставину, що ОСОБА_4 з 2015 року не проживає у спірній квартирі,- не можуть братися до уваги, враховуючи характер роботи відповідача та оскільки інше його постійне місце проживання не встановлено. Окрім того, сам по собі факт відсутності у квартирі не вказує на поважність причин цієї відсутності.

Оскарження ОСОБА_4 рішення суду про його виселення свідчить про те, що відповідач не втратив інтерес до свого єдиного житла. При цьому відповідач не заперечує, що в зв`язку з неприязними стосунками із позивачкою та в зв`язку з тим, що нею замінені замки на дверях, він періодично з`являвся, однак не міг вселитися до спірної квартири. Зазначені обставини є перешкодою для вільного проживання відповідача у квартирі та вказують на поважність причин його відсутності.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого від імені ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , - залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 квітня 2019 року (від 08 квітня 2019 року з урахуванням ухвали про виправлення описки), - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 02 жовтня 2019 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова