Справа № 442/2180/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Грицай І.М.
Провадження № 22-ц/811/744/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 Гирич С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просило, стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь банку заборгованість по Кредитному договору № 034-2008-081 від 29.01.2008 в сумі 54 922.44 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку, 711 245,59 гривень.

Позов мотивувало тим, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 29.01.2008 було укладено кредитний договір № 34-2008-081 на загальну суму 100 000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 10.01.2038 та процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних.

У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом. Станом на 03.10.2014 заборгованість ОСОБА_1 по даному кредитному договору становила 54 922,44 доларів США, що еквівалентно 711 245,59 гривень, в тому числі: заборгованість по відсотках - 46 561.42 доларів США, що еквівалентно 602 970,44 гривень; заборгованість по підвищених відсотках - 8 361,02 доларів США, що еквівалентно 108 275,14 гривень.

Одночасно, з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором, було укладено між банком та ОСОБА_2 договір поруки №034-2008-081-Р/1 від 29.01.2008, за умовами якого останній зобов`язався перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли за кредитним договором в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Крім цього, з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором, було укладено між банком та ОСОБА_3 договір поруки №034-2008-081-Р/1 від 29.01.2008, за умовами якого остання зобов`язується перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли за кредитним договором, в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2015 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 34-2008-081 від 29.01.2008 у розмірі 54922,44 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ, станом на дату розрахунку - 711245,59 грн., в тому числі: 46561,42 доларів США - відсотки (602970,44 грн. згідно курсу НБУ); 8361,02 доларів США - підвищені відсотки (108275,14 грн. згідно курсу НБУ).

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 3654 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Вказує, що у ПАТ «Універсал Банк» були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з нього відсотків за кредитним договором № 34-2008-081 від 29.01.2008 після направлення повідомлення про необхідність повного дострокового погашення кредиту (у зв`язку з простроченням) та після ухвалення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області рішення від 03.11.2010 у цивільній справі № 2-3144/10. Просить рішення суду в частині заявленого позову скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав та просив задоволити вимоги в повній мірі.

Представник ПАТ «Універсал банк» в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений та подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Однак, жодних підтверджуючих документів суду не наддав, тому розгляд справи проводиться в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом встановлено, що 29.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 004-13003-231211, згідно умов якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит на суму 100 000.00 дол. США з терміном повернення кредиту до 10.01.2038, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін його погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37.35 % річних. Кредитним договором передбачено погашення кредиту щомісячними платежами у сумах та в строки, передбачені графіком погашення кредиту. Установлено, що відповідно до кредитного договору №34-2008-081 від 29.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» надано ОСОБА_1 кредит на загальну суму 100 000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 10.01.2038 та процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2010 у цивільній справі № 2-3144/10 з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 034-2008-084 від 29.01.2008 року у розмірі 109 715,62 дол. США, яка утворилась станом на 09.06.2010 (т.2 а.с. 10-11).

За положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконав умови кредитного договору, яким предбачено зобов`язання позичальника, щодо сплати заборгованості за кредитом, в тому числі проценти за користування коштами.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно з п. 5.2.5 кредитного договору від 29.01.2008 кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом.

Судом установлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Універсал Банк » звернувся у 2010 до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, та рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2010 у цивільній справі №2-3144/10 , яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 29.01.2008, яка утворилася станом на 09.06.2010, в розмірі 109715,62 доларів США. При цьому судом було установлено, що згідно вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором Львівська обласна дирекція ВАТ «Універсал Банк» повідомляла ОСОБА_5 Я про необхідність здійснення повного дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, банк скористався цим правом і в односторонньому порядку змінив строк виконання кредитного договору, звернувшись до ОСОБА_1 з вимогою від 22.06.2009 про дострокове повернення усієї суми кредиту, яку ОСОБА_1 отримав 25.06.2009, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання, щодо строку дії договору до 25.07.2009 (том № 2 а.с. 12).

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ «Універсал Банк » просило стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за кредитним договором за період з 09.06.2010 по 03.10.2014 у розмірі 54922,44 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ, станом на дату розрахунку - 711245,59 грн., в тому числі: 46561,42 доларів США - відсотки (602970,44 грн. згідно курсу НБУ); 8361,02 доларів США - підвищені відсотки (108275,14 грн. згідно курсу НБУ).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

У постанові від 04 липня 2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду, відступивши від правового висновку Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, дійшла висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції не врахував, що зі зверненням банку до ОСОБА_1 22.06.2009 з вимогою про дострокову сплату усієї заборгованості у повному обсязі, банк в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором.

За таких обставин вимоги про сплату процентів, які нараховані поза межами строку кредитного договору є безпідставними, оскільки право банку нараховувати проценти та пеню припинилось зі спливом строку дії кредитного договору.

Після закінчення строку дії кредитного договору кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, якщо зобов`язання залишається невиконаним, разом із тим таких вимог в контексті цього позову не заявлено.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване рішення в частині задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю позовних вимог про стягнення процентів поза межами дії строку кредитного договору.

Відповідно до ч.4 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, тому слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 5481,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 370, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року в частині задоволення позову скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 5481,00 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 10.10.2019

Головуючий

Судді