Справа № 570/3538/19
УХВАЛА

07 жовтня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд рівненської області в складі судді Назарук В.А., перевіривши виконання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

встановив:

в порядку цивільного судочинства в позовному провадженні до Острозького районного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 16.10.1993 року відділом РАЦС Острозького РУЮ Рівненської області (актовий запис №99).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем зазначено фактичне місце перебування відповідача ОСОБА_2 - ДУ Городищенська виправна колонія №96, однак ОСОБА_1 не додано до позовної заяви доказів на підтвердження зазначених обставин, зокрема доказів призначення ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі та фактичне відбування ним покарання в зазначеній установі на даний час, оскільки подані нею докази містять інформацію станом на січень 2018 року.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

В порушення наведеного та п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не зазначено про наявність у неї або іншої особи оригіналів поданих нею документів.

Окрім того, до позовної заяви не додано оригіналу свідоцтва про шлюб між нею та відповідачем, як це передбачено п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", та не зазначено доказів що позивач використала можливість самостійного звернення до органу РАЦС про повторну видачу їй відповідних документів в разі їх відсутності.

В порушення п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, в позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору. В позовній заяві не зазначено доказів звернення до відповідача із заявою про розірвання шлюбу в відділі РАЦС, при відсутності в позивача та відповідача спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей (наявність спору з приводу розірвання шлюбу) та посилання на докази ігнорування відповідачем такої пропозиції.

Окрім того, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.293 ЦК України справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з них засуджений до позбавлення волі, розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Таким чином, у випадку призначення вироком суду, який набрав законної сили, покарання відповідачу ОСОБА_2 у виді позбавлення волі та відсутності спору між сторонами з приводу розірвання шлюбу, справа про розірвання шлюбу між сторонами підлягає розгляду судом в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору при поданні цивільного позову, немайнового характеру фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,40 грн.

Згідно ст.2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.9 ст.185 ЦПК України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, відповідно до вимог ст.9 Закону України "Про судовий збір", за даними Управління Державної казначейської служби, підтверджень про зарахування коштів до спеціального фонду Державного бюджету України, не знайдено та подання про повернення коштів судового збору відсутнє, що підтверджується інформацією Рівненського районного суду Рівненської області. Окрім того, при перевірці зарахування даного судового збору Острозьким районним судом вбачається, що судовий збір згідно поданої позивачем квитанції сплачено ОСОБА_3 , що не відповідає особі позивача, зазначеній в позовній заяві.

Таким чином, судом встановлено, що в порушення ч.4 ст.177 ЦПК України, доказів належної сплати судового збору за подання даної позовної заяви, позивачем не надано.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви позивачу слід усунути протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали шляхом: зазначення доказів призначення ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі та фактичне відбування ним покарання в зазначеній установі на даний час; подання оригіналу свідоцтва про шлюб між позивачем та відповідачем, або зазначення доказів, що позивач використала можливість самостійного звернення до органу РАЦС про повторну видачу їй відповідних документів в разі їх відсутності; зазначення доказів наявності спору між сторонами, неможливості досудового врегулювання спору та визначення в якому провадженні має розглядатись дана справа (позовного чи окремого); надання доказів належної сплати судового збору позивачем та його зарахування до спеціального фонду державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 185, 260, 261, 293 ЦПК України

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.