Провадження № 22-ц/801/2074/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 рокуСправа № 127/10177/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Оніщука В.В.,

Суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України»,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року, постановлене у складі судді Борисюк І.Е., в залі суду,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01 жовтня 2015 року ОСОБА_2 була прийнята по переведенню з Державної організації «Вінницька обласна державна телерадіокомпанія «Вінтера» до філії Національної телерадіокомпанії України «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера» на посаду завідувача редакції військово-патріотичних та спортивних програм. Відповідно до наказу Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 19 січня 2017 року № 1 філія Національної телерадіокомпанії України «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера» перейменована у філію Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера».

11 січня 2018 року позивач була ознайомлена з персональним письмовим попередженням про наступне вивільнення працівників без дати про скорочення її посади та вивільнення. Дата вивільнення позивача визначена - «після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього персонального повідомлення», тобто 11 березня 2018 року, однак 11 березня 2018 року позивач не була звільнена, а продовжувала працювати, тому вважає її звільнення 30 березня 2018 року незаконним.

Позивач вважає, що попередження про звільнення та рішення про її звільнення з роботи прийняті неповноважним органом з порушенням вимог закону, що є підставою для її поновлення на роботі. Одночасно із винесенням рішення про поновлення позивача на роботі, має бути прийнято рішення про виплату їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також, позивач зазначила, що у зв`язку із попередженням про її звільненням з роботи, вона пережила глибоку психологічну травму і з 15 січня 2018 року потрапила на лікування з приводу загрози інфаркту і до роботи приступили лише після одужання - 16 лютого 2018 року, тому позивач вважає, що їй завдана моральна шкода, яка повинна бути компенсована відповідачем.

На підставі вище викладеного, позивач просила суд визнати незаконним та скасувати наказ про припинення трудового договору від 30 березня 2018 року про звільнення її з посади та поновити її на зазначеній посаді, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» оплату за вимушений прогул за період з 31 березня 2018 року по 02 травня 2018 року в розмірі 16 895,78 гривень та у відшкодування заподіяної моральної шкоди стягнути 60 000,00 гривень. В подальшому при розгляді справи в суді першої інстанції позивачем було подано відповідні уточнення заявлених позовних вимог.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що порушень вимог трудового законодавства в діях відповідача не встановлено, а тому підстав для визнання наказу про звільнення позивача незаконним та її поновлення на роботі, не має, а також відсутні підстави для задоволення інших заявлених позивачем вимог, які є похідними від первісної вимоги.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій зазначає про неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та помилково не врахував, що подання про розірвання трудового договору розглянуто профспілковою організацією за її відсутності та без її згоди на розгляд подання у її відсутність, а також те, що згода на розірвання трудового договору була надана іншою профспілковою організацією.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

01 жовтня 2019 року представник відповідача адвокат Дорофєв М.Ю. подав заяву у якій зазначає, що суд помилково поновив позивачу строк на подання апеляційної скарги та відкрив апеляційне провадження у справі, а також у заяві представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з наказу філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера» від 30 вересня 2015 року № 2-К ОСОБА_2 була прийнята по переведенню з Державної організації «Вінницька обласна державна телерадіокомпанія «Вінтера» на посаду завідувача редакції військово-патріотичних та спортивних програм (т. 1 а.с. 7).

Позивачем на підтвердження її рівня кваліфікації та робочої діяльності надано суду: дипломи, грамоти, подяки, відзнаки та нагороди. (т. 1 а.с. 100-142).

Відповідно до пункту 5.1 Положення про філію Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера», затвердженого протоколом правління ПАТ «НСТУ» від 06.11.2017 № 24 (надалі «Положення»), передбачено, що керівництво та управління Філією здійснює менеджер (філії). Згідно з п. 5.5.8 Положення менеджер (філії) видає та підписує накази і розпорядження, обов`язкові для виконання структурними підрозділами та працівниками Філії, в порядку, встановленому внутрішніми документами ПАТ «НСТУ», та контролює їхнє виконання (накази і розпорядження, що стосуються творчого блоку вносяться продюсером філії). Згідно з п. 5.5.10 Положення менеджер (філії) призначає та звільняє, в тому числі й за поданням продюсера (філії), працівників Філії в порядку, передбаченому внутрішніми документами ПАТ «НСТУ»…» (т. 2 а.с. 3-18).

Відповідно до протоколу № 31 від 20 грудня 2017 року на засіданні правління Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України, прийнято рішення про затвердження змін до штатних розписів Центральної дирекції ПАТ «НСТУ» та відокремлених структурних підрозділів (філій) ПАТ «НСТУ», а також затвердження змін до структури Центральної дирекції ПАТ «НСТУ» та відокремлених структурних підрозділів (філій) ПАТ «НСТУ», які, зокрема, передбачали загальну кількість посад у філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера» - 208 (т. 2 а.с. 81-86).

Відповідно до протоколу № 32 від 21 грудня 2017 року оформленого на засіданні правління Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», прийнято рішення про затвердження та введення в дію з 02 квітня 2018 року нової структури та штатного розпису ПАТ «НСТУ», які передбачали загальну кількість посад - 4 087, а філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера» - 84. До зазначеного протоколу додано список осіб, ознайомлених з ним. У списку під № 82 - ОСОБА_2 , яка своїм підписом засвідчила ознайомлення 11 січня 2018 року з протоколом (т. 2 а.с. 19-22).

На виконання зазначеного рішення видано наказ ПАТ «НСТУ» від 21 грудня 2017 року № 469 «Про організацію заходів, пов`язаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) у ПАТ «НСТУ». До зазначеного наказу додано список осіб, ознайомлених з ним. У списку під № 83 - ОСОБА_2 , яка своїм підписом засвідчила ознайомлення 21 грудня 2018 року з наказом (т. 2 а.с. 23-27).

Відповідно до листа ПАТ «НСТУ» від 26 грудня 2017 року № 02-18/4556, Первинна профспілкова організація ПАТ «НСТУ», Вінницька обласна організація Профспілки працівників культури, Первинна профспілкова організація ТРК «Вінтера» були повідомлені, що планується проведення змін в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера». До листа були додані список посад (по категоріях), які підлягають скороченню, та техніко-економічне обґрунтування рішення ПАТ «НСТУ» щодо змін в організації виробництва і праці у Центральній дирекції та відокремлених структурних підрозділах (філіях) ПАТ «НСТУ» (т. 1 а.с. 48-53).

Наказом менеджера філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька РД «Вінтера» від 03 січня 2018 року № 2-К «Про визначення працівників посади яких скорочуються» визначено посади працівників, які скорочуються та, відповідно, які підлягають звільненню у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників), серед яких посада завідувача редакції військово-патріотичних та спортивних програм - ОСОБА_2 . До зазначеного наказу додано список осіб, ознайомлених з ним. У списку під № 73 - ОСОБА_2 , яка своїм підписом засвідчила ознайомлення 11 січня 2018 року з наказом (т. 2 а.с. 28-32).

Відповідно до наказу менеджера філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька РД «Вінтера» від 05 січня 2018 року № 3-К «Про створення комісії та організацію заходів в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату і чисельності працівників)» створено комісію для визначення переважного права на залишення на роботі працівників, що підлягають переведенню, звільненню та попередженню про майбутнє звільнення з роботи. Комісії одночасно із попередженням про звільнення, доручено запропонувати працівникам наявні в ПАТ «НСТУ» (Центральній дирекції та філіях) вакантні посади (т. 1 а.с. 54).

Листом ПАТ «НСТУ» від 05 січня 2018 року № 02-18/15-1 надано філіям ПАТ «НСТУ» перелік вакансій станом на 05 січня 2018 року у Центральній дирекції та філіях ПАТ «НСТУ». До зазначеного листа додано список осіб, ознайомлених з ним. У списку під № 70 - ОСОБА_2 , яка своїм підписом засвідчила ознайомлення 11 січня 2018 року з переліком вакантних посад (т. 2 а.с. 34-39).

Філією Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера» від 11 січня 2018 року, надано ОСОБА_2 на ознайомлення персональне письмове попередження про наступне вивільнення працівників. У попередженні зазначено, що посада завідувача редакції військово-патріотичних та спортивних програм філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька РД «Вінтера» скорочується і позивач після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання цього персонального попередження підлягає звільненню з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Водночас, позивачу було запропоновано іншу роботу за її професією та/чи кваліфікацією згідно листа Центральної дирекції ПАТ «НСТУ» про наявність вакантних посад від 05 січня 2018 року № 02-18/15-1. У разі прийняття пропозиції про переведення, позивачу протягом трьох робочих днів з дня вручення повідомлення необхідно було подати відповідну заяву до ПАТ «НСТУ». На попередженні позивач зазначила, що із попередженням вона ознайомлена 11 січня 2018 року і про прийняття рішення щодо переведення повідомить додатково (т. 2 а.с. 33).

Відповідно до протоколу № 34 від 12 січня 2018 року на засіданні правління Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», прийнято рішення про комплекс заходів щодо пом`якшення умов скорочення штату та чисельності працівників при реформуванні ПАТ «НСТУ», який передбачає: надання працівникам, які отримали письмове попередження про звільнення, один додатковий оплачуваний вихідний день на тиждень протягом лютого-березня 2018 року з метою пошуку роботи; утворення «гарячої лінії» для надання юридичних консультацій зазначеним працівникам; пропонування їм усі наявні у ПАТ «НСТУ» (Центральній дирекції та філіях) вакантні посади; виплату вказаним працівникам двох посадових окладів, за умови їх звільнення за угодою сторін; ініціювання спільно з Державною службою зайнятості її представництвами на місцях, протягом лютого-березня 2018 року «ярмарки вакансій» у приміщеннях філій, загальна штатна чисельність яких складає понад 200 працівників тощо (т. 2 а.с. 87-90).

Згідно із листом філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька РД «Вінтера» від 22 січня 2018 року № 29/35.1-13 було направлено до Правобережного районного центру зайнятості м. Вінниці звітність по інформації про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (т. 1 а.с. 55зв.).

Згідно із листом ПАТ «НСТУ» від 15 березня 2018 року № 02-18/713 надано філіям ПАТ «НСТУ» перелік вакансій станом на 15 березня 2018 року у ПАТ «НСТУ» та перелік вакансій, які вводяться в структуру та штатний розпис у ЦД ПАТ «НСТУ» та відокремлених структурних підрозділах ПАТ «НСТУ» з 02 квітня 2018 року (т. 2 а.с. 40-49).

20 березня 2018 року філією Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера» надано ОСОБА_2 на ознайомлення пропозицію від 19 березня 2018 року до персонального письмового попередження про наступне вивільнення працівників від 11 січня 2018 року. У пропозиції від 19 березня 2018 року зазначено, що посада завідувача редакції військово-патріотичних та спортивних програм філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька РД «Вінтера» скорочується і позивач після закінчення 2-х місячного терміну з моменту одержання персонального письмового попередження підлягає звільненню з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Водночас, позивачу було запропоновано іншу роботу за її професією та/чи кваліфікацією згідно листа Центральної дирекції ПАТ «НСТУ» про наявність вакантних посад від 15 березня 2018 року № 02-18/713. У разі прийняття пропозиції про переведення позивачу необхідно було подати відповідну заяву до ПАТ «НСТУ». На повідомлені позивач зазначила, що не згодна з переведенням на посаду (т. 1 а.с. 58).

Відповідно до повідомлення наданого відповідачем від 17 жовтня 2018 року, позивач була членом Первинної профспілкової організації «ТРК «Вінтера» з 01 січня 2015 року по день звільнення з роботи, вищим органом первинної профспілкової організації є профспілкові збори (конференція), а в період між ними - профспілковий комітет (т. 2 а.с. 1-2).

За результатами розгляду подання Філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька РД «Вінтера», згідно протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації «ТРК ВІНТЕРА» від 16 березня 2018 року № 49/2018 погоджено розірвання трудового договору з членом ППО «ТРК «Вінтера» ОСОБА_2 за ініціативою роботодавця за ст. 40 КЗпП України. До зазначеного протоколу додано список осіб, ознайомлених з ним. У списку під № 51 - ОСОБА_2 , яка своїм підписом засвідчила ознайомлення з протоколом 20 березня 2018 року (т. 1 а.с. 59-62, т. 2 а.с. 50-52).

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що звільнення ОСОБА_2 відбулось без погодження з профспілковим органом.

До позовної заяви додано лист філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька РД «Вінтера» адресований ОСОБА_2 про те, що відповідно до ст. 116 КЗпП України, Філія повідомляє її про нараховані суми коштів, належні їй при звільненні: посадовий оклад - 5 657, 14 гривень, відрядження - 2 044, 05 гривень, надбавка за вислугу років - 2 828, 57 гривень, надбавка за почесне звання - 282, 86 гривень, вихідна допомога - 14 429, 54 гривень, компенсація за невикористану відпустку - 9 550, 58 гривень, індексація - 211, 44 гривень (т. 1 а.с. 9).

Згідно із наказом менеджера філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька РД «Вінтера» від 30 березня 2018 року № 335-к звільнено ОСОБА_2 - завідувача редакції із займаної посади 30 березня 2018 року у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та у зв`язку із ознайомленням її з усіма вакантними посадами, які були чи з`явилися в ПАТ «НСТУ» в період проведення процедури вивільнення, її відмовою від запропонованих інших відповідних до наявної у неї спеціальності та кваліфікації, вакантних посад та відмовою від інших запропонованих їй вакантних посад у ПАТ «НСТУ», які не відповідають спеціальності та кваліфікації, але передбачають роботу, яку ОСОБА_2 змогла би виконувати з урахуванням кваліфікації, досвіду роботи і стану здоров`я, у порядку передбаченому ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Позивач ознайомлена з наказом 30 березня 2018 року, про що свідчить її підпис у відповідній графі. Крім того, при ознайомленні позивач зазначила, що копію наказу та довідку вона отримала (т. 1 а.с. 63).

Згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважене право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник є таким, що належно виконав наведені вище вимоги КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

У разі відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник підлягає звільненню відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

В пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно з ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем належним чином та завчасно було повідомлено про зміну в організації виробництва та праці (скорочення штату та чисельності працівників) філії ПАТ «НСТУ» «Вінницька регіональна дирекція «Вінтера», як позивача так і центр зайнятості у м. Вінниці, а також були додані списки посад (по категоріях), які підлягають скороченню, та техніко-економічне обґрунтування рішення ПАТ «НСТУ» щодо змін в організації виробництва і праці у Центральній дирекції та відокремлених структурних підрозділах (філіях) ПАТ «НСТУ»,

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була ознайомлено з усіма вакантними посадами, в ПАТ «НСТУ» в період проведення процедури вивільнення, однак позивач відмовилась від запропонованих вакантних посад та від інших запропонованих їй вакантних посад у ПАТ «НСТУ», які не відповідають спеціальності та кваліфікації, але передбачають роботу, яку ОСОБА_2 змогла би виконувати з урахуванням кваліфікації, досвіду роботи і стану здоров`я, у порядку передбаченому ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України та була ознайомлена з наказом 30 березня 2018 року, про що свідчить її підпис у відповідній графі.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, зібраними у справі.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звільнення ОСОБА_2 було проведено з дотриманням вимог законодавства про вивільнення працівників, а саме позивача було попереджено не пізніше ніж за два місяці про наступне звільнення, а тому доводи апеляційної скарги про те, що її не було звільнено одразу після спливу двох місячного терміну не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про те, що згоду профспілкового органу на звільнення позивача було надано іншим органом профспілкової організації, не заслуговують на увагу, оскільки позивач була членом Первинної профспілкової організації «ТРК «ВІНТЕРА», а згоду на її звільнення надав профспілковий комітет, який відповідно до п.38 Статуту професійної спілки працівників культури України є вищим органом первинної профспілкової організації в період між проведенням профспілкових зборів (конференції).

Отже, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 було належним чином, із дотриманням вимог законодавства повідомлено про майбутнє вивільнення, неодноразово їй пропонувалися для ознайомлення переліки вакансій по ПАТ «НСТУ», було отримано із дотриманням вимог статті 43 КЗпП України згоду профспілки на розірвання трудового договору. При звільненні позивача із займаної посади у зв`язку із скороченням її посади, не було допущено порушень чинного законодавства про працю, дотримано порядку вивільнення працівників, встановленого статтею 49-2 КЗпП України, тобто не було допущено порушень прав та законних інтересів позивачки, а тому підстав для задоволення позову про скасування наказу про припинення трудового договору та поновлення на роботі немає.

Правильним є висновок суду про те, що не підлягає також задоволенню позовна вимога про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки задоволення цієї вимоги є можливим лише у випадку встановлення судом вимушеного прогулу, чого не було встановлено в судовому засіданні.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то ОСОБА_2 не зазначила в чому саме полягає заподіяна моральна шкода та при цьому судом встановлено, що при звільненні позивача було дотримано усіх вимог законодавства України про працю, відтак дії роботодавця були правомірними, а тому підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову без дослідження належних та допустимих доказів зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Такі доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного позивачем рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук