Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по розписці, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що він надав відповідачу у позику гроші в сумі 40000,00 грн., під зобов`язання повернути гроші в строк до 20 червня 2019 року. На підтвердження одержання суми боргу ОСОБА_2 склала та підписала розписку, оригінал якої знаходиться у позивача. В строк до 20.06.2019 року відповідач не повернула гроші позивачу, тим самим порушивши умови боргового зобов`язання. Згідно умов розписки, у разі не повернення суми боргу у строк, сума заборгованості подвоюється. В поза судовому порядку повернути гроші позивачу не вдалося, а тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 23.09.2019 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. У визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін ОСОБА_2 не подала. Будь яких заяв, клопотань від ОСОБА_2 до суду не надходило. Відповідачу ОСОБА_2 було направлено копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі, на останню відому адресу місця її реєстрації.

Частина 7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси, судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 надав в борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 40000,00 грн., з терміном повернення до 20.06.2019 року, що підтверджується даними боргової розписки від 15.06.2019 року. Згідно умов даної розписки, у разі не повернення суми боргу у строк, сума боргу подвоюється, тобто становить 80000грн.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання,якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги,позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це,якщо інше не встановлено договором .Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015р. по справі №6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Слід також зазначити, що аналогічні правові висновки у справах про стягнення заборгованості за договорами позики були викладені ВССУ в ухвалі від 25.01.2017 у справі № 569/11141/15-ц та ухвалі від 23.01.2017 у справі № 564/680/15-ц

Вище викладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016р. по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, за умовами ст.. 1047 ЦК України розписка сама по собі посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми і дата написання розписки не свідчить і не може свідчити про її безгрошовість. Крім того,виходячи із вимог ст.. 1046 ЦК України, дата написання розписки не є обов`язковими умовами укладання договору позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки відповідач зобов`язання з повернення позики у строк до 20.06.2019 року не виконав, відповідно до правил ст. 253 ЦК України він є таким, що прострочив виконання зобов`язання з 21.06.2019р .

Відповідно до ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Враховуючи той факт, що і на момент розгляду справи оригінал боргової розписки знаходиться у позивач, дані щодо виконання відповідачем свого боргового зобов`язання перед позивачем у матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим суд вважає, що боргове зобов`язання відповідачем ОСОБА_2 не виконане.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про необхідність задовольнити позов у повному обсязі.

Суд вирішує судовові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 800грн.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти за борговою розпискою у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 800 (вісімсот) гривень.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Черкаського апеляційного суду безпосередньо або через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський