П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/5088/19

Номер провадження № 22-ц/824/8563/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Соколової В. В, Немировської О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Жука М. В., у справі за позовом ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах та є законним представником ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , яка також діє в інтересах неповнолітнього та є законним представником ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_8 , про визнання угод недійсними, скасування реєстрації та зобов`язання реєстратора повторно розглянути заяву про державну реєстрацію права власності, за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , третя особа - Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_8 , про визнання недійсним договору дарування трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 92,50 кв. м., укладеного 03 липня 2017 року між дарувальником ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергієнко Наталією Борисівною за реєстровим номером №699; визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаної спірної квартири, укладеного 14 травня 2018 року між продавцем ОСОБА_9 (в особі законного представника ОСОБА_4 ) та покупцем ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою Марією Сергіївною за реєстровим номером №1715; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 травня 2018 року щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 спірної квартири; скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 03 липня 2017 року щодо державної реєстрації права власності за ОСОБА_9 спірної квартири; зобов`язання Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20 лютого 2019 року про державну реєстрацію права власності: за ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 на 1/6 частину в 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , та за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 право власності на 3/6 частини в 1/2 частині спірної квартири. Оплату судових витрат покласти на відповідачів.

Також, у квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: відчуження (зокрема укладення ОСОБА_7 договорів купівлі-продажу, обміну, дарування, застави тощо) квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 92,50 кв. м.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 25 квітня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував, зокрема, тим, що ОСОБА_4 незаконно позбавила позивачів права власності на належне їм майно - успадковану частину спірної квартири, під час дії ухвали про її арешт (забезпечення позову).

Крім того, позивач ОСОБА_2 належним чином обґрунтувала захід забезпечення позову, який належить застосувати, оскільки накладення арешту на спірну квартиру є законним, співмірним та допустимим заходом забезпечення позову.

Так, у випадку подальшого відчуження спірної квартири ОСОБА_7 , гарантувати збереження права власності на частку нерухомості, присуджену позивачам судовим рішенням, буде унеможливлено.

Наведене вище не взяв до уваги суд першої інстанції. Більше того, судом до розгляду справи по суті, фактично визнано в оспорюваній ухвалі, що позовні вимоги та обраний спосіб захисту порушених прав є неефективними, що є неприпустимим.

У даному випадку, забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру є єдиною змогою гарантувати реальне виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засідання з повідомленням учасників справи.

29 травня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від адвоката Тарасенко Л. В. в інтересах ОСОБА_4 з відповідними підтвердженнями його надсилання іншим учасникам справи. З відзиву, зокрема, вбачається, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01 березня 2017 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_9 , до ОСОБА_4 , яка такоє діє в інтересах малолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус КМНО Єлістратова С. В., Служба у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на частки у майні у порядку спадкування за законом було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову.

Враховуючи вищенаведене, заходи забезпечення позову, зокрема, заборона на укладання договорів купівлі-продажу щодо квартири АДРЕСА_1 , вжиті ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 квітня 2016 року, припинили свою дію.

Таким чином, з 02 березня 2017 року ОСОБА_4 мала право без обмежень укладати будь-які договори щодо спірної квартири, а тому договір купівлі-продажу від 14 травня 2018 року є абсолютно законним.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 - адвокат Бугай Д. В. підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник ОСОБА_4 - адвокат Кузнець О. М. заперечував проти доводів апеляційної скарги та проси залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена відповідно до приписів процесуального законодавства.

Відповідач ОСОБА_7 та треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями.

Крім того, 18 вересня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання від Служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_4 , з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом заборони, зокрема ОСОБА_7 , вчиняти певні дії, з урахуванням предмету та підстав позову, не призведе до ефективного захисту прав та інтересів позивача.

Тобто, обраний позивачем захід забезпечення позову в достатній мірі не сприятиме недопущенню істотного порушення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі забезпечення позовних вимог.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України визначено підстави для забезпечення позову, зокрема, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Так, з матеріалів вбачається, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2016 року, яке залишено без змін постановою Верховного суду від 05 грудня 2018 року визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 право власності на 1/6 частину в 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 право власності на 3/6 частини в 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, у судовому порядку за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності на 1/4 та 1/12 частини відповідно трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до договору купівлі-продажу від 14 травня 2018 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , право власності на спірну квартиру перейшло до останньої.

Викладені обставини, ураховуючи положення ст.149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Беручи до уваги, характер даного спору, а саме майнові права на спірне нерухоме майно, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що обраний позивачем захід забезпечення позову не сприятиме в достатній мірі недопущенню істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, не відповідає дійсним обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для частково задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_7 та будь-яким іншим особам вчиняти дії, пов`язані з розпорядженням 1/12 частиною трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/4 частиною трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме укладання договорів купівлі-продажу, обміну, дарування, застави тощо.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Соколова

О. В. Немировська