єдиний унікальний номер справи 546/262/16-ц
номер провадження 2/546/7/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка А.В.,

представника позивача Глазкова ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в судовій залі в порядку загального позовного провадження цивільну справу №546/262/16-ц за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів за договором поставки,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2016 позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить суд стягнути солідарно із ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на його користь грошові кошти в сумі 1000 грн, а також стягнути із ФОП ОСОБА_2 на його користь 7 272 480 грн основного боргу по Договору поставки №26/01-1, інфляційні втрати 5 858 199,17 грн, 3% річних 788 417 грн, пеню 7 258 134,29 грн; 886 200 грн основного боргу по Договору поставки №01/06-2, інфляційні втрати 713 860,49 грн, 3% річних 95 928 грн, пеню 883 723,49 грн.

Провадження у справі відкрито 07.04.2016 суддею Беркутою Л.Г.

29.04.2016 ФОП Фроловим О.В. подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження, за результатами розгляду якої ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.04.2016 залишено без змін.

Ухвалою Решетилівського районного суду від 20.03.2017 зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, до вирішення господарським судом Харківської області справи №992/307/17 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ТОВ «ЛБЛ» про визнання договорів поставки недійсними; 26.09.2017 провадження у справі відновлено.

Ухвалою від 22.01.2018 задоволено клопотання представника позивача і замінено позивача - ОСОБА_6 , його правонаступником - ОСОБА_4 .

27.03.2018 головуючий суддя - Беркута Л.Г., звільнений у відставку, у зв`язку з чим справу прийнято до провадження складом суду із головуючим суддею - Горульком О.М., про що винесено ухвалу від 04.05.2018.

Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням головуючого судді - Горулька О. ОСОБА_7 , у відставку, 27.09.2018.

За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд новому складу суду із головуючою Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19).

Ухвалою судді від 10.05.2019 справу прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.10.2019.

У підготовчому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 заявлено усне клопотання про закриття провадження у справі, оскільки за характером правовідносин, які витікають з договорів поставки, укладених суб`єктами господарювання при здійсненні господарської діяльності, ця справа належить до юрисдикції господарського суду.

Представник позивача заперечував проти клопотання, пославшись на те, що згідно п. 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки позов подано до суду до набрання чинності ЦПК України та ГПК України в редакції, яка набрала законної сили 15.12.2017, та на час звернення до суду господарським судам не були підсудні позови до фізичних осіб поручителів, то ця справа підсудна Решетилівському районному суду.

Відповідач ОСОБА_5 у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №301.

Суд, вислухавши думку представника позивача, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У пункті 1 частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) визначено юрисдикцію господарських судів у вирішенні, зокрема, спорів, що виникають при виконанні господарських договорів, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин і віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України (у редакції Закону N 2147-VIII) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Тобто критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 16 ЦПК України (у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Тобто цей припис унеможливлював розгляд в одному провадженні вимог, які за предметом належать до юрисдикції різних судів.

Вимога про стягнення заборгованості за договором поставки була заявлена у цій справі 30.03.2016 фізичною особою (вигодонабувачем за договором відступлення права вимоги від 20.07.2012) ОСОБА_6 до фізичної особи підприємця ОСОБА_8 В. та поручителя фізичної особи, яка не має статусу підприємця, ОСОБА_5 .

Стаття 1 ГПК України (у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) обмежувала участь фізичних осіб у господарському судочинстві окремими категоріями спорів.

ЦПК України (у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) не містив обмежень щодо розгляду спорів з таким предметом залежно від суб`єктного складу учасників процесу.

Отже, враховуючи, що цей позов подано до суду до набрання чинності 15.12.2017 ЦПК України та ГПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, що унеможливлювало звернення до господарського суду, то на підставі п. 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України цей спір підлягає розглядові в порядку цивільного судочинства

Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №415/2542/15-ц (номер провадження 14-40цс18) від 13.03.2018, №569/2749/15-ц (номер провадження 14-123цс18) від 30.05.2018.

Таким чином, клопотання про закриття провадження у справі є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 19, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення згідно ч.1 ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Лизенко