Справа № 316/473/17
Провадження № 4-с/316/6/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р.

Енергодарський мiський суд Запорiзької областi у складі:

головуючого судді Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання Нестерової Г.М.

заявник: ОСОБА_1 , представник боржника у виконавчому провадженні - адвокат Темненко В. О., представник Енергодарського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області і кого оскаржуються державний виконавець Пеліх М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що заочним рішеннямЕнергодарського міського суду Запорізької області від 05.07.2017 задоволені її позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішення суду набрано законної сили 18.07.2017 року. 02.08.2017 року вона отримала виконавчий лист та наступного дня звернулася із заявою про відкриття виконавчого провадження до ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області. Постановою державного виконавця вказаного відділу від 08.08.2017 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення с 04.04.2017 року.

02.07.2019 року вона звернулася до державного виконавця Пеліха М.О. із заявою про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів. Текст заяви писала зі слів державного виконавця, у тому числі і фразу: «Претензій по сплаті аліментів до боржника не маю». Тоді як заборгованість по сплаті аліментів існувала. Але державний виконавець пояснив, що мова йде про сплату поточних платежів, які фактично здійснив боржник станом на 01.07.2019 року. Тобто, фраза не стосується тієї заборгованості, яку боржник ще не сплатив.

15.08.2019 року та 21.08.2019 року вона зверталася до Енергодарського ВДВС щоб отримати пояснення відносно розрахунку заборгованості по аліментам.

21.08.2019 року їй видали розрахунок заборгованості, по сплаті аліментів за 3 місяці (травень-липень). Попередня заборгованість у розмірі 21912,02 грн. за період з квітня по жовтень 2017 року не була врахована. Розрахунки боргу за інші місяці по аліментам на утримання двох дітей зроблені не були. Водночас, в документі було зазначено, що ОСОБА_1 не має претензій до боржника. Між тим жодних виплат заборгованості з боку боржника на її адресу не надходило. Відмовлятися від коштів на утримання дітей добровільно вона не збиралася.

Не погоджуючись з доводами скарги, 04.09.2019 року представник Енергодарського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області за довіреністю Пеліх М.О. на адресу суду надав письмові заперечення, у яких зазначив, що на примусовому виконанні в відділі перебуває виконавче провадження № 54454025 з примусового виконання виконавчого листа № 2/316/520/17 від 02.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 04.04.2017 року. 08.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 20.09.2017 року державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому провадженню. Станом на 01.09.2017 року заборгованість зі сплати аліментів становила 16981,84 грн. 20.09.2017 року старшим державним виконавцем Плотниковою М.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 21.12.2017 року проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 06.12.2017 року заборгованість зі сплати аліментів становила 24038,10 грн.. Згідно заяви представника боржника від 19.12.2017 року, боржник ОСОБА_2 , працював з 07.12.2017 року в ТОВ «ЮНАЛЕКС», що підтверджується відповідною довідкою від 12.12.2017 року за№ 12-12/17-1. У зв`язку з чим, 21.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направлено для виконання до ТОВ «ЮНАЛЕКС» (м.Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, буд. 115, офіс 418).

Боржником за весь час перебування виконавчого провадження на примусовомувиконанні надано квитанції про сплату на користь стягувача аліментів за наступні місяці: 30.09.2017 року- 500 грн.; 23.10.2017 року- 1500 грн.; 18.11.2017 року- 1500 грн.; 18.12.2017 року- 1500 грн.; 27.08.2019року- 1500грн.;25.09.2018року-1500 грн.; 22.10.2018року- 1500 грн.; 23.11.2018 року- 1500 грн.; 19.01.2019 року- 1500 грн.; 25.02.2019року- 1500 грн.; 28.03.2019року-1500 грн.; 26.04.2019 року- 1500 грн. А всього було перераховано на загальну суму 17000,00 грн. За весь час перебування виконавчого листа на утриманні в бухгалтерії ТОВ «ЮНАЛЕКС», даною установою звіти про проведення утримань до відділу не надавалися. В жовтні 2018 року вищезазначене виконавче провадження передано до примусового виконання заступнику начальника Відділу- Пеліху М.О. 02.07.2019 року звернулася стягувач ОСОБА_1 з проханням провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 54454025. За даним зверненням заступником начальника запропоновано ОСОБА_1 подати до канцелярії відділу відповідну заяву. При написанні даної заяви у скаржниці виникли складнощі в частині зазначення даних виконавчого провадження та реквізитів виконавчого документа, які були повідомлені їй заступником начальника. Також, у зв`язку з відсутністю в матеріалах виконавчого провадження документів від ТОВ «ЮНАЛЕКС» стосовно утриманих з заробітної плати боржника коштів, заступником начальника запропоновано скаржниці зазначити в своїй заяві дані про те, чи має остання претензії до боржника зі сплати аліментів, якщо так то зазначити з якого числа та в якому розмірі. Тому слова скаржниці щодо написання своєї заяви від 02.07.2019 року під диктовку державного виконавця ОСОБА_5 . є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. 20.08.2019 року заступником начальника проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 01.08.2019 року заборгованість становила 21757,71 грн. До розрахунку заборгованості від 20.08.2019 року враховано травень, червень та липень 2019 року, оскільки відповідно до заяви ОСОБА_1 станом на 01.05.2019 року претензій зі сплати аліментів остання до боржника не має. Даний розрахунок заборгованості вручено ОСОБА_1 під особистий підпис 21.08.2019 року. Враховуючи вищевикладене вважає, що дії заступника начальника Енергодарського МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Пеліха М.О. проведено з дотриманням вимог чинного законодавства та жодним чином не вплинули на тлумачення скаржником своїх думок з приводу відсутності претензій зі сплати аліментів до боржника, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні скарги в частині визнання незаконними дій/бездіяльності ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області в особі державного виконавця Пеліха М.О., щодо анулювання заборгованості по сплаті аліментів на двох неповнолітніх дітей (а.с. 53-54).

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримала та просила задовольнити.

Заінтересована особа- боржник ОСОБА_2 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність за участю представника- адвоката Темненко В.О. (а.с. 165).

Представник боржника у виконавчому провадженні- адвокат Темненко В. О. просила відмовити у задоволенні скарги, про що надала відповідні письмові заперечення (а.с. 166-170). Вважає, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця не відповідає вимогам ч.3 ст.175 та ч. 1 ст.177 ЦПК України, а саме- у ній не зазначено зміст оскаржуваних рішень (рішення), дій чи бездіяльності державного виконавця та норму закону, яку порушено. Крім того, у задоволенні скарги повинно бути відмовлено саме з підстав пропуску ОСОБА_1 десятиденного строку для її подання.

Представник Енергодарського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, дії якого оскаржуються - державний виконавець Пеліх М. О., в судовому засіданні підтримав свої письмові заперечення. Крім того, зазначив, що розрахунок заборгованості здійснено без врахування попередньої заборгованості (до травня 2019), у зв`язку з написанням стягувачем відповідної заяви про відсутність претензій. Зазначив, що якщо суд вирішить не враховувати написану заяву, ним буде зроблений перерахунок з врахуванням сум заборгованості яка виникла до 01.05.2019 року, однак зазначає що при здійснені виконавчих дій не порушував вимог закону, тому не заперечував проти часткового задоволення скарги ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзацах 1 та 3 п. 1, п. 22 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За положеннями ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

ОСОБА_1 доводи скарги обґрунтовує тим, що текст заяви від 02.07.2019 року, в частині відсутності претензій до боржника станом на 01.05.2019 року, написала помилково, не розуміючи наслідків даної заяви, оскільки зазначає що ніколи б не відмовилась від грошових коштів на утримання дітей. Ніяких домовленостей з боржником про списання боргу між ними не існувало. Зазначає що заяву писала зі слів державного виконавця, у тому числі і фразу: «Претензій по сплаті аліментів до боржника не маю». Однак, ця фраза не стосувалася тієї заборгованості, яку ОСОБА_2 ще не сплатив, тоді як заборгованість по сплаті аліментів існувала. Тобто, фраза не стосується тієї заборгованості, яку боржник ще не сплатив.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тому суд не приймає до уваги доводи скаржниці, що заяву з зазначенням про відсутність претензій до боржника ОСОБА_1 вона писала під диктовку державного виконавця ОСОБА_5 , оскільки вони не підтверджені відповідними доказами.

Крім того, заявником не доведено та не встановлено в судовому засіданні незаконності дій (бездіяльності) державного виконавця, під час здійснення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2/316/520/17 від 02.08.2017 виданого Енергодарським міським судом Запорізької області.

За таких обставин, в задоволенні вимог скарги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця слід відмовити.

Разом з тим, з розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу від 20.08.2019 року, вбачається, що державним виконавцем здійснений розрахунок такої заборгованості за період з травня 2019р. по липень 2019р. (а.с. 120).

Отже державним виконавцем не був врахований період сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому листу, до 01.05.2019 року, тобто до подачі стягувачем ОСОБА_1 , заяви про відсутність претензій. Крім того, вказаний факт також не заперечується представником Енергодарського МВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, як і не заперечується наявність несплаченої заборгованості по сплаті аліментів до подачі оскаржуваної заяви.

Тому, з метою відновлення прав неповнолітніх дітей на належне утримання та належний розвиток, що не може бути в залежності від помилкового написання фрази в заяві стягувача (матері) щодо відсутності претензій, суд вважає за необхідне скаргу задовольнити частково, зобов`язавши державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2/316/520/17 від 02.08.2017 року, виданого Енергодарським міським судом Запорізької області, без врахування заяви ОСОБА_1 щодо відсутності претензій до боржника з приводу сплати аліментів станом на 01.05.2019 року, поданої до відділу ДВС 02.07.2019 року.

Крім того, необхідно зазначити в даному випадку відсутній спір про право, оскільки між учасниками провадження відсутній спір щодо розміру заборгованості в розумінні ч.3 ст. 195 СК України. Оскарження стосується саме врахування заяви при здійсненні розрахунку, яка як встановлено в судовому засіданні помилково написана ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260-262, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця - задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Енергодарського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Пеліх М. О. здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2/316/520/17 від 02.08.2017 виданого Енергодарським міським судом Запорізької області, без врахування заяви ОСОБА_1 щодо відсутності претензій до боржника з приводу сплати аліментів станом на 01.05.2019 року, поданої до відділу ДВС 02.07.2019 року.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя М. О. Куценко