Справа № 308/5238/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Готри Т.Ю.,

суддів Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря судових засідань Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, боржник ОСОБА_1 , на дії (бездіяльність) державного виконавця, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ВТБ Банк» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 грудня 2018 року, ухвалену суддею Деметрадзе Т.Р.,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області), боржник ОСОБА_1

Скарга мотивована тим, що у проваджені Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходилось виконавче провадження № 52192666 по виконанню виконавчого листа, виданого Ужгородським міськрайонним судом від 16.07.2014 по справі № 308/17525/13, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 223 200,98 гривень.

23.04.2018 року заступником начальника відділу Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, яка мотивована тим, що ПАТ «ВТБ БАНК» перешкоджає проведенню виконавчих дій шляхом не проведення авансування коштів на виготовлення технічної документації стосовно частки боржника у нерухомому майні.

Заявник зазначає, що не перешкоджав проведенню виконавчих дій, оскільки в його інтересах стягнути з боржника суму боргу, не отримував від відділу ДВС повідомлення про необхідність авансування витрат на виготовлення технічної документації на нерухоме майно боржника та не попереджався відділом ДВС про повернення йому виконавчого документа. Водночас уважає, що державним виконавцем не в повному обсязі були проведені виконавчі дії по виконанню цього виконавчого листа.

За таких обставин, банк просив скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.04.2018, а саме виконавчого листа по справі № 308/17525/13 від 16.07.2014, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ БАНК» боргу у сумі 223 200,98 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27 12.2018 скаргу залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, місцевий суд виходив із того, що листом Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області за вих. № 47510/16 від 02.11.2017 з метою забезпечення виконання рішення суду, а саме виготовлення експертного висновку, було запропоновано стягувачу ПАТ «ВТБ Банк» авансувати витрати на проведення виконавчих дій в сумі 1 800 грн та попереджено, що у противному разі виконавчий документ буде повернуто стягувачу. Така вимога банком була залишена поза увагою та належного реагування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою АТ «ВТБ Банк» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення як такого, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у задоволенні скарги відсутні. Апелянт посилається на не отримання ним із відділу ДВС повідомлення про необхідність авансування витрат щодо виготовлення технічної документації нерухомого майна боржника, на не попередження його про повернення виконавчого документа. До того ж зазначав, що відділом ДВС не складався відповідний акт, як того вимагає п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а також державним виконавцем не в повному обсязі були проведені виконавчі дії по виконанню цього виконавчого листа. З огляду на це, АТ «ВТБ Банк» просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою його скаргу задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області просить відмовити АТ «ВТБ Банк» у задоволенні апеляційної скарги через її безпідставність, посилаючись на законність судового рішення місцевого суду та правомірність дій відділу ДВС.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник АТ «ВТБ Банк» Безега Х.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник відділу Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак подав апеляційному суду клопотання про розгляд скарги без участі представника відділу ДВС.

Заслухавши доповідача, пояснення представника АТ «ВТБ Банк», перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд визнає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Правилами частин 1, 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та досліджує докази, що стосується фактів, на які учасники посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ч.1 ст.448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом установлено, що на виконанні Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області знаходилось виконавче провадження № 52192666 по виконанню виконавчого листа, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 16.07.2014 по справі № 308/17525/13, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 223 200,98 гривень.

27.10.2016 державним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30).

З акту державного виконавця від 27.10.2016 року вбачається, що проведено опис нерухомого майна боржника, яке перебуває в іпотеці у банку та у квартирі не перебуває майно на яке можливо звернути стягнення (а.с. 32).

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами ч.5 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Із листа Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області за вих № 47510/16 від 02.11.2017 слідує, що відділом з метою забезпечення виконання рішення суду, а саме виготовлення експертного висновку, запропоновано стягувачу ПАТ «ВТБ Банк» авансувати витрати на проведення виконавчих дій у сумі 1 800 гривень, та попереджено, що в противному разі виконавчий документ буде повернено стягувачу (а.с. 22).

Апеляційний суд констатує, що матеріали справи хоча і містять дані про поштову відправку зазначеного листа органом ДВС від 02.11.2017 до АТ «ВТБ Банк», однак у них відсутні будь-які відомості про його отримання банком. До того ж, АТ «ВТБ Банк» заперечує про отримання цього листа. Це заперечення банку відділом ДВС не спростовано.

Згідно з п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Водночас відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини 1 цієї статті, виконавець складає акт.

Колегія суддів констатує, що матеріали справи такого акту не містять, а оскаржуваною постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.04.2018 установлено, що виконавчий документ повернутий стягувачу з підстав перешкоджання проведенню виконавчих дій шляхом не проведення авансування коштів на виготовлення технічної документації стосовно частки боржника у нерухомому майні (а.с 5). Зазначені підстави є взаємовиключними і суперечать положенням п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тому ця постанова органу ДВС не може вважатись законною.

Також матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що державним виконавцем проводилися всі виконавчі дії по виконанню вказаного виконавчого листа.

За приписами ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Апеляційний суд бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, оскаржувані судове рішення місцевого суду та постанова про повернення виконавчого документу стягувачу підлягають скасуванню, а скарги задоволенню.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 грудня 2018 року скасувати.

Скаргу Акціонерного товариства «ВТБ Банк» на дії (бездіяльність) державного виконавця задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 квітня 2018 року, а саме виконавчого листа № 308/17525/13, виданого 16.07.2014 Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу в сумі 223 200,98 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 7 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді