ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2019 року м. Херсон

справа № 661/4755/18-ц

провадження № 22-ц/819/1319/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Пилипенка С.В. від 06 червня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі Банк) звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування доводів позовної заяви посилається на наявність укладеного між сторонами 19.11.2009 року кредитного договору у вигляді заяви, довідки про умови кредитування, Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач 19 листопада 2009 року отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вважає, що зазначений договір є пролонгованим, оскільки в силу умов пункту 9.12 Умов надання банківських послуг, яким передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 11.10.2018 року наявна заборгованість за кредитом у загальній сумі 17988 грн 30 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 876 грн 92 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15678 грн 60 коп.; заборгованості за пенею та комісією 100 грн 00 коп.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 832 грн 78 коп. та яку посилаючись, на ст.ст. 526-530, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Банк просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 , а також стягнути понесені ним судові витрати у сумі 1762 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 червня 2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 06 серпня 2019 року про виправлення описки, у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наданим банком на підтвердження заборгованості, неправильно застосував строк позовної давності, оскільки з виписки та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем були виконані платежі 31.10.2017 року в сумі 234,64 грн, 15.11.2017 року у сумі 648,03 грн, 28.12.2017 року у сумі 113,36 грн, що свідчить в силу ч.1 ст. 264 ЦК України про визнання боргу та переривання позовної давності. Посилається на те, що строк перевипущеної картки до останнього дня 08.2017 року, а позивач звернувся до суду з позовом 13.07.2018 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що в силу вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитним договором наявна, проте позивачем пропущено строк позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем, а отже суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Судом встановлено, та з матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір заява №б/н та довідка про умови кредитування, за умовами якого, останній отримав кредит в сумі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та щомісячним погашенням заборгованості платежами в розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця наступного за звітним, з визначенням пені та штрафів за неналежне виконання / а.с.8/. Заява та довідка про умови кредитування відповідачем підписані.

З наданих Банком довідок про отримання відповідачем кредитних карток згідно договору б/н від 19.11.2009 року вбачається видача ним відповідачу кредитних карток № НОМЕР_1 ( дата відкриття 19.11.2009 року, термін дії 12/11), №435092 ( дата відкриття 06.12.2011, термін дії 05/15) / а.с.84,186,203/.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п.п.3.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань.

Проте, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року № 6-2891цс16, яку суд першої інстанції обґрунтовано застосував, вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Таким чином, автоматичне списання коштів з рахунків боржника не перериває строк позовної давності, оскільки відсутнє волевиявлення останнього по визнанню боргу та його погашенню, а тому не є підставою для застосування ст. 264 ЦК України.

Отже, доводи апеляційної скарги про виконання відповідачем платежів: 31.10.2017 року у сумі 234,64 грн, 15.11.2017 року у сумі 648.03 грн, 28.12.2017 року у сумі 113,36 грн,які згідно доданої банком до апеляційної скарги виписки по рахунку, свідчать про автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти 51 НОМЕР_2 , термін дії якої - 05/15 ( травень 2015 року) та здійснений банком переказ коштів між рахунками за договором SAMDN50*1893» / а.с.204-208, 182-185/ не є добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо строку перевипущеної картки до останнього дня 08.2017 року спростовуються наданими ним суду першої інстанції довідками про отримання відповідачем кредитних карток, термін дії останньої 05/15 / а.с. а.с.84,186,203/

Доводи апеляційної скарги про звернення до суду з позовом 13.07.2018 року- до спливу строку позовної давності, також суперечать зазначеній в позові даті його складання -17.10.2018 року / а.с.1-4/, а також наданій банком копії реєстру відправки позову до суду - 20.10.2018 року /а.с.85/.

Отже, враховуючи, що термін дії картки, який визначений договором як строк дії кредитного ліміту, закінчився 05/ 2015 року, а з позовом банк звернувся 20 жовтня 2018 року, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права щодо позовної давності є такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права та належних доказах.

Враховуючи, що підписана відповідачем заява з довідкою про умови кредитування містить умови в тому числі щодо строку кредитування, відсоткової ставки, розміру та часу щомісячного погашення, відповідальності за порушення, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, подання ним заяви про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами доказами на підтвердження своїх вимог та заперечень, заяву відповідача про застосування строку позовної давності / а.с.34,50-51,92-93/ правильно визначився щодо наявності підстав для застосування у спірних правовідносинах строку позовної давності.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 червня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року

Суддя І.В. Склярська