Справа № 445/50/19 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"як П.В.
Провадження № 22-ц/811/2803/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.

В обґрунтування поданого позову покликалися на те, що 21.10.2015 року на автодорозі Львів-Тернопіль сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD MONDEO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_3 . В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень. Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, однак встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент вчинення цієї дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки FORD MONDEO, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - страхове відшкодування в сумі 47443,49 грн. Крім цього, з метою встановлення розміру заподіяної шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 , вартість послуг якого складають 775,00 грн. Таким чином загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 48218,49 грн.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, в порядку регресу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8, п/р НОМЕР_4 в АТ "Укрексімбанк", МФО 322313, ) - 48218,49 (сорок вісім тисяч двісті вісімнадцять грн. 49 коп.) майнової шкоди та 1762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що судом не взято до уваги те, що він не вчиняв даного правопорушення, правил дорожнього руху не порушував, на даний час подав заяву про перегляд постанови Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року. Вважає, що постанова Золочівського районного суду Львівської області від 16 січня 2017 року не може бути використана як належний доказ у даній справі, оскільки з неї не вбачається, які саме Правила дорожнього руху України він допустив, що стало причиною ДТП 21.10.2015 року. Також стверджує, що у настанні ДТП винен водій автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 312, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який перевищив швидкість руху.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник Моторного (транспортного) Страхового Бюро України 27 вересня 2019 року подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справа, відповідно до вимог ст. ст. 274, 368, 369 ЦПК України розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції врахувавши те, що позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а також такий не являється особою, визначеною п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на вимогу позивача відмовився добровільно компенсувати понесені позивачем витрати, а тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути в порядку регресу в користь позивача понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 21 жовтня 2015 року на автодорозі Львів - Тернопіль сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля FORD MONDEO, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля MERCEDES-BENZ SPRINTER 312, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 власником якого є ОСОБА_3 .

Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, при цьому в діях ОСОБА_1 встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 27.01.2017.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП відповідач ОСОБА_1 не мав чинного договору страхування цивільно - правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 47 443, 49 грн.

Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви ОСОБА_2 про виплату страхового від 14 лютого 2017 року та звіту №15/481 про оцінку КТЗ MERCEDES-BENZ SPRINTER 312, д.н.з. НОМЕР_2 від 05 квітня 25 січня 2016 року.

Також МТСБУ було сплачено 775 грн. за послуги суб`єкта оціночної діяльності, що стверджується платіжним дорученням №49 від 05 квітня 2016 року.

Загальний розмір витрат МТСБУ складає 48 218, 49 грн.

16 жовтня 2015 року з метою досудового врегулювання спору, МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Системний аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що право регресної вимоги до винної особи має в тому числі і позивач по справі Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Дані правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у пункті 26 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

Встановлено, що МТСБУ здійснила виплату потерпілій особі в розмірі 47 443, 49 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1259416 від 08 вересня 2017 року.

А тому відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 23 Закону України «Про страхування» МТСБУ має право відшкодування суми в розмірі 47 443, 49 грн. та витрати за послуги суб`єкта оціночної діяльності в розмірі 775 грн., тобто у межах понесених фактичних витрат із ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв даного правопорушення, правил дорожнього руху не порушував, на даний час подав заяву про перегляд постанови Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року, а також про те, що постанова Золочівського районного суду Львівської області від 16 січня 2017 року не може бути використана як належний доказ у даній справі, оскільки з неї не вбачається, які саме Правила дорожнього руху України він допустив, що стало причиною ДТП 21.10.2015 рокує безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з постановою Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року по справі №445/1965/16-п встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, однак у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків передбачених ч. 4 ст. 28 КУпАП провадження в даній справі підлягає закриттю. Таким чином, вказаною постановою встановлено, що саме в діях відповідача вбачається порушення правил дорожнього руху, внаслідок якого сталась дорожньо - транспортна пригода.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.. 38 цього кодексу. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Постанова Золочівського районного суду Львівської області від 16.01.2017 року набрала законної сили 27.01.2017 року та не скасована і відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду першої інстанції, що розглядає справу про відшкодування завданої майнової шкоди, внаслідок ДТП, винуватцем якого є ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду на підставі п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Золочівського районного суду Львівської області від 20 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23.10.2019 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.