Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1729/19
Провадження № 2/191/412/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11.10.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кухар Д.О.
за участю секретаря Яніної О.В.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, -
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона згідно договору купівлі-продажу від 28.09.2006 року є власницею будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, станом на 09.04.2018 року згідно довідки № 1287 зареєстровані : ОСОБА_2 , 1969 року народження, ОСОБА_3 , 1993 року народження. Відповідачами по справі є її рідний дядько зі сторони матері та його син (її двоюрідний брат). Так як їм не було де зареєструватися, за їхнім проханням, вона тимчасово зареєструвала у своєму будинку. Вони домовились, що вони зареєструються лише на три місяці, після чого знімуться з реєстрації. Але понад 10 років реєстрації у її будинку, відповідачі відмовляються знятися з реєстрації в добровільному порядку. Згідно довідки № 1288 від 09.04.2018 року вказано, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають у будинку і ніколи не проживали. Вже близько п`яти років вона з відповідачами спілкування не підтримують. Більша частина її заробітної плати їде на оплату комунальних послуг. Так вона ще вимушена за кількістю прописаних осіб, сплачувати послуги за вивіз відходів. Матеріальної допомоги вона не від кого не отримує. У зв`язку з тим, що їй невідомо де на даний час проживають відповідачі, вирішити питання зняття з реєстрації у добровільному порядку неможливо, тому вона вимушена звернутися до суду.
У зв`язку з цим, позивач просить визнати ОСОБА_2 , 1969 року народження, та ОСОБА_3 , 1993 року народження, особами, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду були належним чином повідомлені, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.
Згідно копії договору купівлі-продажу від 28.09.2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , остання купила жилий будинок АДРЕСА_1 . Даний договір був посвідчений 28.09.2006 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі № 1276.
З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Синельниківське МБТІ» від 17.11.2006 року, власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 на підставі догововру купівлі-продажу від 28.09.2006 року.
Згідно довідок виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради № 1287, 1288 від 09.04.2019 року, в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_2 , 1969 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ОСОБА_3 , 1993 року народження. ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 12.11.2010 року по теперішній час, ОСОБА_3 з 04.10.2012 року по теперішній час.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З норми ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Із вищевикладеного вбачається, що відповідачі дійсно не проживають більше року за адресою реєстрації без поважних причин, що створює перешкоди у здійсненні позивачем її права користування та розпоряджання належним їй майном, тому, суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та ст.41 Конституції України, ст. 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 141, 259, 263, 264, 280- 282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Д. О. Кухар