Справа № 133/858/19
У Х В А Л А

Іменем України

09.10.2019

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Сороки Д.В.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової Т.П.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи адвоката Пилипчука В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м. Козятині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного підприємства «Земельний Центр», Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання неправомірним (нікчемним) протоколу погодження та встановлення меж від 10.03.2010, виготовленого приватним підприємством «Земельний Центр», та визнання протиправним рішення сесії сільської ради та скасування, третя особа: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Земельний Центр», Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області про визнання неправомірним (нікчемним) протоколу погодження та встановлення меж від 10.03.2010, виготовленого приватним підприємством «Земельний Центр», та визнання протиправним рішення сесії сільської ради та скасування, третя особа: ОСОБА_2 , в якому просить виготовлений Протокол 10 березня 2010 року погодження та встановлення меж приватним підприємством «Земельний Центр» на земельну ділянку громадянину ОСОБА_2 визнати неправомірним (нікчемним), виготовлену технічну документацію ПП «Земельний Центр» на підставі протоколу від 10.03.2010 визнати протиправною та визнати протиправним рішення 24 сесії 5 скликання Самгородоцької сільської ради від 24 вересня 2010 року про часткову зміну рішення 21 сесії 5 скликання від 27 листопада 2009 року і видачу державного акту на право власності на землю громадянину ОСОБА_2 визнати протиправним та скасувати його.

До початку судового розгляду справи по суті представник третьої особи адвокат Пилипчук В.О. подав клопотання про закриття провадження у справі у частині визнання протиправним рішення 24 сесії 5 скликання Самгородоцької сільської ради від 24 вересня 2010 року про часткову зміну рішення 21 сесії 5 скликання від 27 листопада 2009 року і видачу державного акту на право власності на землю громадянину ОСОБА_2 визнати протиправним та скасувати його.

Своє клопотання мотивував тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правоіий характер, тобто випливають із владно-розпорядних функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 12 червня 2018 року у справі № 749/942/18, 21 березня 2018 року у справі № 526/233/16-ц, від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 13 червня 2018 у справі № 307/2765/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 539/3192/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 463/1865/17, від 06 лютого 2019 року у справі № 488/3005/17-ц, від 15 травня 2019 року у справі № 729/608/17, від 15 травня 2019 року у справі № 352/1414/15-ц.

Позивач заперечував проти задоволення клопотання третьої особи адвоката Пилипчука В.О. про закриття провадження у справі, але свою позицію відмовився підтверджувати доводами.

Заслухавши клопотання представника третьої особи адвоката Пилипчука В.О. про закриття провадження, думку позивача, суд прийшов до висновку, що клопотання представника третьої особи необхідно задовільнити, а провадження по справі у частині визнання протиправним рішення 24 сесії 5 скликання Самгородоцької сільської ради від 24 вересня 2010 року про часткову зміну рішення 21 сесії 5 скликання від 27 листопада 2009 року і видачу державного акту на право власності на землю громадянину ОСОБА_2 визнати протиправним та скасувати його, слід закрити.

Так рішенням 24 сесії 5 скликання Самгородоцької сільської ради від 24 вересня 2010 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , внесено часткові зміни у рішення 21 сесії 5 скликання від 27 листопада 2009 року в частині площі та цільового призначення земельних ділянок: передати ОСОБА_2 у власність 0,1501 га земель, в тому числі 0,1501 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, видати ОСОБА_2 державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки (а.с. 7).

Відповідно до положень ч. 1ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом із тим згідно з ч. 1ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1ст. 2 КАС України).

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

За змістом положеньст. 122 ЗК України, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абз. 1 ч. 7ст. 118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядуванняу передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч. 10, 11 ст. 118 ЗК України).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Якщо ж особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі №749/942/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на положення п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд приходить до висновку, що провадження у справі вчастині визнання протиправним рішення 24 сесії 5 скликання Самгородоцької сільської ради від 24 вересня 2010 року про часткову зміну рішення 21 сесії 5 скликання від 27 листопада 2009 року і видачу державного акту на право власності на землю громадянину ОСОБА_2 визнати протиправним та скасувати його ,слід закрити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 255, 260, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Земельний Центр», Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області вчастині визнання протиправним рішення 24 сесії 5 скликання Самгородоцької сільської ради від 24 вересня 2010 року про часткову зміну рішення 21 сесії 5 скликання від 27 листопада 2009 року і видачу державного акту на право власності на землю громадянину ОСОБА_2 визнати протиправним та скасувати його, третя особа: ОСОБА_2 - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя. підпис .

Згідно з оригіналом.

суддя

секретар

Дата документу 09.10.2019