Провадження № 2/344/1707/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

встановив:

в позові вказано, що «ПриватБанк» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу з кредитора спадкодавця; відповідно до кредитного договору № б/н від 17.09.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , останній отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов?язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов?язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов?язаннями. Спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Отже, спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини. У строк з 22.09.2011 року по 22.03.2012 року спадкоємцем, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини була ОСОБА_1 31.12.2013 року позивачем було отримано відповідь Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 09.05.2018 позивач направив лист-претензію ОСОБА_1 з вимогою погасити заборгованість, однак, жодних дій відповідач не вчинила. Таким чином, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять кредитні зобов?язання померлого позичальника. Спадкування обов?язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 17.09.2008 року становить 9 044,98 грн., яку банк просив стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

17.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого 26.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 26.09.2011 року складено актовий запис №1319.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із копії паспорта громадянина України НОМЕР_2 вбачається, що на час смерті ОСОБА_2 , разом із ним у кв. АДРЕСА_1 проживала відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов?язання припиняються смертю боржника, якщо воно нерозривно пов?язане з його особою і у зв?язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином законом на позивача покладено обов?язок довести перед судом прийняття спадкоємцем у спадщину спадкового майна, за рахунок і відповідно до вартості якого спадкоємець зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора.

У разі смерті боржника за кредитним договором вимоги кредитора підлягають задоволенню у межах вартості майна, одержаного у спадщину за рахунок майна отриманого у спадщину.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже позивач не пред?явив до спадкоємця позову, який передбачений для нього подати в ч. 2 ст. 1282 ЦК України. Замість позову, що передбачено законом для кредитора спадкодавця позивач пред?явив до відповідача позов про стягнення грошових коштів, однак ним не надано суду доказу спадкування відповідачем грошових коштів.

Крім цього в ч. 2 ст. 1281 ЦК України в якості обов?язку позивача вказано, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Однак доказу одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги суд не надано.

Важливо відзначити, що в ч. 2 ст. 1281 ЦК України в якості обов?язку позивача вказано, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Отже позивач пред?явив позов поза межами визначеного в ч. 2 ст. 1281 ЦК України строку.

Зазначений в ч. 2 ст. 1281 ЦК України строк є преклюзивним, який припиняє право на звернення до суду поза межами його спливу. Зазначений в ч. 2 ст. 1281 ЦК України строк не підлягає поновленню або продовженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Так в позові вказано, що боржник за кредитним договором помер 26 НОМЕР_3 09/2011.

Позов пред?явлено до спадкоємця боржника 01/10/2018 року.

Таким чином з часу відкриття спадщини і до часу звернення до суду сплило 7 років, протягом яких позивач зобов?язаний був дізнатись про смерть боржника і вчинити дії щодо виконання обов?язків кредитора щодо реалізації його прав вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

В ч. 1 ст. 1281 ЦК України вказано, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Однак суду не надано доказу того, що спадкоємці боржника знали про його борги, та/або якщо вони спадкували майно, обтяжене правами третіх осіб.

В правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18 вказано, що сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Отже позивач втратив право на звернення до суду до відповідача у зв?язку зі спливом пресічного строку.

Зобов?язання боржника за кредитним договором припинено на підставі закону.

Також в правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року суд зазначив, що відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. ВС роз`яснив, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Отже законом передбачено безспірний порядок реалізації обов?язків кредитором спадкодавця. Невиконання кредитором спадкодавця його обов?язку, передбаченого в ст. 1281 ЦК України має своїм правовим наслідком втрату права на звернення до суду та припинення зобов?язання боржника.

В п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України в якості загальної засади цивільного судочинства визначено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

В позовній заяві вказано, що 31/12/2013 позивач отримав від нотаріуса інформацію про те, що спадкоємці боржника за кредитним договором не звертались із заявами про прийняття чи відмову від спадщини.

Таким чином позивачу стало відомо про смерть боржника за кредитним договором заздалегідь ніж мало місце його звернення до нотаріуса із відповідним запитом про прийняття чи відмову від спадщини.

Таким чином сплив визначеного законом строку в ст. 1281 ЦК України є об?єктивною обставиною, про яку позивачу було однозначно відомо на час звернення до суду.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України та зазначеного рішення Великої Палати Верховного Суду прийняття чи неприйняття спадщини спадкоємцями боржника не звільняє позивача від його обов?язку подати заяву або претензію спадкоємцям боржника чи нотаріусу про реалізацію позивачем права на задоволення його вимог за рахунок спадкового майна у строк, встановлений законом; неподання такої заяви чи претензії припиняє право позивача на задоволення його вимог за рахунок спадкового майна. Припинення права на задоволення його вимог за рахунок спадкового майна унеможливлює судовий захист такого права. У свою чергу подання позову за обставин відсутності права на звернення до суду є формою зловживання відповідним правом.

Разом з цим згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов?язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред?явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред?явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином законом передбачено організаційно-правову форму реалізації кредитором спадкодавця його права за ст. 1282 ЦК України.

Отже позивач зобов?язаний використати визначений для нього спосіб захисту прав на умовах та у строк, що встановлені законом.

Натомість з 2011 по 2018 роки позивач не здійснив жодних дій на реалізацію його прав.

Також в позові розміщено прохання стягнути зі спадкоємця боржника грошові кошти в супереч встановленому законом порядку задоволення претензій кредиторів спадкодавця виключно за рахунок спадкового майна, що передбачено в ст. 1282 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа № 980/2013 заведена 25.12.2013 року на підставі претензії кредитора.

Відповідно до роз?яснення Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобов?язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов?язання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям.

Однак на порушення своїх обов?язків позивачем вказано в позові розрахунок заборгованості за період з 17/09/2008 по 19/01/2017, хоча спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до роз?яснення Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов?язань за кредитним договором; пред?явлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством (ст. 1281 ЦК України).

Отже позивачем не доведено наявності спадкового майна, його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, заборгованість неправомірно нараховано за користування померлим грошовими коштами протягом шести років після його смерті.

У разі відмови спадкоємців, які прийняли спадщину від задоволення вимо кредитора в частині вартості спадщини задоволення таких вимог здійснюєтсья за судовим рішенням на підставі способу захисту, що визначений законом. Вихід кредитора спадкодавця за визначені законом форми і способи пред?явлення вимог спадкоємцю є неправомірною дією позивача. Невиконання позивачем обов?язків щодо доказування обставин, які віднесені законом до предмету доказування і вказані в даному судовому рішення є неправомірною дією позивача. Подання позивачем позову із порушенням присічного строку, яким припинено будь-які права і претензії позивача за відповідними правами є формою зловживання правом на звернення до суду.

Таким чином судом встановлено за множинністю критеріїв, що зазначений позов є формою зловживання позивачем правом на звернення до суду

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позов позбавлено правових підстав, тому підстав для стягнення судового збору на користь позивача немає.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

Ухвалив:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бородовський С.О.