справа №619/1728/19
провадження №2/619/864/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Жорняк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Герасименко А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2018 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу: 147042366, реєстраційний номер: 220, номер запису про право власності: 31406932.

В вищевказаному будинку проживає вона та її колишній чоловік відповідач по справі ОСОБА_2 , та їх син ОСОБА_3 , згідно довідки виданою Прудянською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 15.08.2018, реєстраційний №1310.

Відповідач не хоче покидати добровільно вищевказане житло. Він зловживає алкогольними напоями. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ відповідач участі не приймає, чим завдає мені значних матеріальних збитків, та утворення боргу.

ОСОБА_2 на даний момент проживає та прописаний в її житловому будинку, та чинить їй перешкоди у користуванні її будинком.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги своєї позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2018 посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Кантеми І.О. за реєстровим №1127, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу: 147042366, реєстраційний номер: 220, номер запису про право власності: 31406932.

Згідно довідки виданої Прудянською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 15.08.2018, реєстраційний №1310 в житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_1 , чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 .

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Та обставина, що позивач є власником житлового будинку сама по собі не є підставою для виселення відповідача з будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника непотрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу .

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, посилання позивача на те що, відповідач не є членом сім`ї власника, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

В силу ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2 з наступними змінами. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування сулами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення па підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами іі іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Так, позивачем не надано доказів систематичного порушення відповідачем правила співжиття, або факту триваючої антисуспільної поведінки, створення неможливих для інших умов проживання у спірному будинку після вжиття до нього заходів запобігання чи громадського впливу, що не заперечувала позивач і в судовому засіданні.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: площа Славянська АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 Славянська АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Жорняк