Справа № 569/1124/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Рибачик О.А.,

з участю представника позивача - адвоката Грозіка І.І.,

представника відповідача адвоката Козак А.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 10.11. 2000 року. За час шлюбу ними було набуто п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 58,9 кв.м. і загальною площею 100,2 кв.м. У зв`язку із тим, що відповідач не бажає врегулювати спір в досудовому порядку він звернувся до суду із даним позовом. Зазначає, що спірна квартира належать йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності, адже була придбана ними за час шлюбу відповідно до договору купівлі-продажу від 22.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. Просить поділити квартиру визнавши за ним право власності на 1/2 її частину.

Під час розгляду справи, ОСОБА_1 подав до суду копію паспорту та копію довідки Оболонського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 05.07.2019 року згідно з якими, його уточнене прізвище є « ОСОБА_3 ».

Представник позивача - адвокат Грозік І.І. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, просить їх задоволити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Козак А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у їх задоволенні. Крім того, вказала, що квартира набута за рахунок грошових коштів відповідача. Зазначила про те, що позивач мав прізвище « ОСОБА_4 », а шлюб з відповідачкою укладено за прізвищем « ОСОБА_3 » у зв`язку із чим вважає, що позивач не є тією особою, яка має право звертатись із позовом про поділ майна подружжя. Також, просила суд, при ухваленні рішення відступити від рівності часток подружжя посилаючись на обставини не піклування про сім`ю позивачем мотивуючи поданим до суду позовом про стягнення з останнього додаткових витрат на дитину.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області повторно 18 серпня 2016 року, який 29.03.2017 року було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 569/2898/17.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., відповідач купила п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 58,9 кв.м. і загальною площею 100,2 кв.м.

Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира відноситься до об`єкту майна належного сторонам в справі на праві спільної сумісної власності, адже набута за час шлюбу і відповідачем не доведено набуття квартири за особисті грошові кошти.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною третьою статті 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки іншої домовленості між сторонами щодо часток у спільному майні подружжя не визначено і судом не встановлено, то, враховуючи вимоги частини першої статті 70 СК України, є достатні підстави для поділу майна сторін в справі з визнанням за позивачем права спільної часткової власності на 1/2 частину спірної квартири.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

В свою чергу, відповідачем та її представником не доведено обставин набуття спірної квартири за особисті кошти відповідача.

З приводу доводів представника відповідача про зміну рівності часток при поділі майна подружжя, то суд не знаходить підстав для їх врахування при ухваленні рішення з підстав не подання відповідних належних та допустимих доказів. Посилання представника відповідача на відкриття провадження в справі Рівненського міського суду про стягнення додаткових витрат не є підставою для відступлення від рівності часток при вирішенні питання про поділ майна між сторонами в справі. До того ж, рішення в справі про стягнення додаткових витрат не ухвалено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 4 398,60 грн.

На підставі ст.ст. 57, 60, 61, 69-71, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 88, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину п`ятикімнатної квартири АДРЕСА_1 жилою площею 58,9 кв.м. і загальною площею 100,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 06.12.2000 року) на користь ОСОБА_1 4 398 (чотири тисячі триста дев`яносто вісім) гривень 60 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук