РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Прокопчук Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, суд

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, просили суд збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2010 року в розмірі 800 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.Крім того, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача половину понесених нею витрат на оздоровлення дитини, що становить 3993 грн. та на навчання дитини, що становить 7565 грн.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнали частково, не заперечили проти збільшення розміру аліментів та стягнення їх в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 11558 грн. не визнали. Додатково суду пояснили, що на утриманні відповідача перебуває двоє малолітніх дітей, його доходи є незначними, аліменти на утримання сина ОСОБА_5 відповідач сплачує, заборгованості по аліментах не має. Крім того, зазначили, що відповідач має на утриманні своїх батьків, які потребують постійного лікування та додаткових витрат.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 27 жовтня 2008 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по цивільній справі №2-12056/10 від 18 жовтня 2010 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 розірвано. Дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_6 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 11 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи № НОМЕР_1 виданої адміністратором управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради І.Вержбіцькою від 06 жовтня 2018 року, вбачається, що малолітній ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Із копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 24 лютого 2011 року вбачається, що ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 21 березня 2014 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 21 березня 2014 року. ОСОБА_9 змінила своє прізвище після державної реєстрації шлюбу на « ОСОБА_10 ». Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки №255 від 01 жовтня 2018 року, ОСОБА_5 навчається в 4-Б класі Рівненської класичної гімназії «Престиж» Рівненської міської ради.

Згідно довідки №118 від 28 листопада 2018 року, за період навчання ОСОБА_5 з 01 вересня 2015 року по 30 листопада 2018 року за додаткові освітні послуги сплачено позивачем грошові кошти на загальну суму 16 330 грн.

Відповідно до довідки №0132 від 27 листопада 2018 року, ОСОБА_5 проходив обстеження і амбулаторне лікування у приватному діагностичному центрі «Валєо» з приводу хронічного тонзиліту та хронічного риносинуситу (стадія нестійкої ремісії). ОСОБА_5 , 2008 року народження, рекомендовано санаторно-курортне лікування у санаторіях «Карпати», «Східниця» та «Поляна».

29 травня 2018 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 та ОСОБА_1 укладено договір на туристичне обслуговування № НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 придбала в туристичній агенції «Турс-Тікетс» турпакет Туреччина /TUI FUN&SUN River Resort Belek 5*/ для своєї сім`ї у складі 4 чоловік, терміном з 04 червня 2018 року по 13 червня 2018 року, вартість якого становить 41558 грн.

Згідно довідки виданою фізичною-особою підприємцем ОСОБА_12 від 31 серпня 2018 року, загальна вартість турпакету на одну дитину становить 7986 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Відповідно до сь.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За змістом норми ст.192 СК України особа, яка отримує аліменти може звернутися з позовом про збільшення розміру аліментів у випадку, якщо погіршилося її матеріальне становище або стан її здоров`я, або поліпшилося матеріальне або сімейне становище платника аліментів, а також стан його здоров`я. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

З огляду на ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод», яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як з`ясовано в судовому засіданні, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання спільної з позивачем дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн.

Згідно листа Дубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №4831 від 07 березня 2019 року, щодо розміру заборгованості по виконавчому документі, виданому Рівненським міським судом 13 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , заборгованість по аліментах станом на 01 березня 2019 року відсутня.

Як вбачається із наданих суду копій свідоцтв відповідач ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з 21 травня 2011 року із ОСОБА_13 укладення шлюбу ОСОБА_14 , від якого мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня 2019 року - 2118 гривні, з 1 грудня 2019 року - 2218 гривень.

Як визначено у ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає необхідним та доцільним збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1200 грн. щомісячно, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним.

При цьому суд враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2010 року в розмірі 800 грн. на теперішній час є значно меншим від мінімального розміру аліментів, встановленого частиною другою статті 182 СК України, та те, що на утриманні у відповідача ОСОБА_3 знаходяться ще двоє його малолітніх дітей.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26 березня 2018 року справа №487/3431/15-ц, від 17 травня 2018 справа № 643/11742/16-ц та від 26 вересня 2018 року №761/6933/17.

Позивачем ОСОБА_1 , на обґрунтування понесених додаткових витрат на навчання, надано суду копії квитанцій щодо оплати за навчання сина ОСОБА_5 в Рівненській класичній гімназії «Престиж» Рівненської міської ради протягом 2015-2018 років на загальну суму 15130 грн.

Аналізуючи надані позивачем ОСОБА_1 документи, суд приходить до висновку, що саме позивач понесла витрати по оплаті за навчання сина ОСОБА_5 на загальну суму 15130 грн., а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 половину понесених позивачем додаткових витрат на навчання дитини в Рівненській класичній гімназії «Престиж» Рівненської міської ради в розмірі 7565 грн.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів про те, що додаткові витрати на відпочинок із дитиною ОСОБА_5 біля моря у Туреччині в червні 2018 року, були пов`язанні з особливим станом здоров`я дитини, зокрема, позивач мала б надати суду медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо потреб дитини у відпочинку біля моря за кордоном.

Також, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем ОСОБА_3 були узгоджені питання щодо відпочинку дитини разом з нею на морі саме в Туреччині в лікувальних цілях, викликаних станом здоров`я їхнього сина.

Таким чином, вказана країна для відпочинку і загального оздоровлення дитини була обрано позивачем ОСОБА_1 на власний розсуд, без погодження із відповідачем ОСОБА_3 та за відсутності рекомендацій лікарів щодо потреб дитини у відпочинку біля моря за кордоном.

За вищенаведених обставин, в суду немає достатніх правових підстав для стягнення з відповідача половини вартості витрат, які понесла позивач на відпочинок дитини біля моря у Туреччині в червні 2018 року, а відтак, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2010 року в розмірі 800 грн. та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на оплату навчання сина ОСОБА_5 у розмірі Ѕ витрат, що становить 7565 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.