РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Савицькій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» (61085, м.Харків, вул. Астрономічна, б.33, ) про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку

ВСТАНОВИВ:

29.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» на її користь суму заборгованості щодо нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 59752,03 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку в розмірі 30587,34 грн., на підставі ст.ст.47,83,115-117 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.09.2019 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Також, було витребовано у відповідача відомості про розмір заборгованості позивача по заробітній платі станом теперішній час, розмір середньоденного заробітку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 07.08.2017 працювала у ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції», 04.02.2019 була звільнена, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. За період перебування у трудових відносинах з відповідачем їй нараховувалась заробітна плата, однак не була виплачена під час звільнення у розмірі 59752,03 грн. В своєму позові позивач вказує, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням провести розрахунок, однак коштів від підприємства по теперішній час не отримала, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на ст.ст.47,83,115-117 Кодексу законів про працю України зазначає що її право на отримання заробітної плати при звільненні порушено, просить суд стягнути суму невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника у розмірі 59752, 03 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки виплати на день фактичного розрахунку у розмірі 30587,34 грн.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та вказує, що згодна з розрахунком відповідача щодо середньоденної заробітної плати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, просить розглянути справу у їх відсутність.

20.09.2019 року до суду направив відзив, в якому визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розміру невиплаченої заробітної плати при звільненні 59752, 03 грн., а щодо середньоденної заробітної плати вказує, що відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року середньоденна заробітна плата позивачки складає 222,40 грн.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання та надав до суду відзив, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та не оспорюється відповідачем, відповідно до записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 на підставі наказу від 07.08.2017 року №34-к з 07.08.2017 прийнята на посаду економіста ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції».

Наказом № 10-к від 04.02.2019 року її було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ст.38 КЗпП України, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис.

Відповідно до розрахункової відомості ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» станом лютий 2019 року, заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 складає 59752,03 грн. Даний розмір заборгованості нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивача при звільненні підтвердив відповідач і в відзиві, я кий надійшов до суду 20.09.2019 року.

Таким чином, при звільненні позивача і до теперішнього часу з нею не були проведені остаточні розрахунки, що є підставою для стягнення з відповідача суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні та суми середнього заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розрахунок середнього заробітку здійснюється за останні два повні робочі місяці: відповідно до вимог Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Обчислення середньої заробітної плати здійснюється на підставі п. 8 Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100, яким встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Середньоденна заробітна плата позивача за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, складає 222,40 грн., з чим погодилась і позивач.

Отже, загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 29579,20 грн. (222, 40 грн. х 133 днів), що і підлягає стягненню в межах позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає, що своїми діями відповідач порушив вимоги законодавства про працю, що, в свою чергу, потягло порушення законних прав позивача при звільненні.

При звільненні позивачу ОСОБА_1 не було виплачено остаточного розрахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 59752,03 грн., суми середнього заробітку за час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку в розмірі 29579,20 грн., яка стягується на користь позивача з відповідача, враховуючи межі позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та позовні вимоги задоволені, то з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,141,258,263,265,280 ЦПК України, ст.ст. 47, 116-117 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» (61085, м.Харків, вул. Астрономічна, б.33, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму заборгованості щодо нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 59752 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривень 03 коп.

Стягнути з ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» (61085, м. Харків, вул. Астрономічна, б.33, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати в розмірі 29579,20 грн. (двадцять дев*ять тисяч п*ятсот сімдесят дев*ять) гривень 20 коп.

Стягнути з ДП «Державний науковий центр лікарських засобів та медичної продукції» (61085, м. Харків, вул. Астрономічна, б.33, ) на користь держави судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривень 00 коп.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я. В. Губська