Номер провадження: 22-ц/813/8349/19
Номер справи місцевого суду: 2-6686/08
Головуючий у першій інстанції Ступакова І.Г.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Малого підприємства «Мрія-2», виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення по справі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, 03.10.2019 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з тих підстав, що апелянт не подавала та не підписувала даний позов, участі у його розгляді не приймала, своїх пояснень не надавала, відповідне рішення не отримувала, про наявність даної справи дізналась лише 23.09.2019 року після ознайомлення з матеріалами справи. З цих підстав просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відмову у поновленні строку та відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Як встановлено ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 жовтня 2008 року відкрито провадження по даній справі та призначено попереднє судове засідання на 23 жовтня 2008 року.

Згідно протоколу судового засідання від 23.10.2008 року, у судове засідання до місцевого суду 23.10.2008 року з`явилися позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представники зі сторони відповідачів: Чернакульська О., Гафійчук С. Д. Особи сторін були встановленні головуючим суддею місцевого суду.

Також, з даного протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_1 позов підтримала, вважала можливим перейти до розгляду справи, надавала пояснення по суті спору, приймала участь у судових дебатах та просила позов задовольнити.

В тому ж судовому засіданні 23.10.2008 року судом першої інстанції оголошено рішення по справі, роз`яснено його зміст, строк та порядок його оскарження, строк та порядок подання зауважень на протокол судового засідання (а. с. 49-51).

Згідно ст. 249 ЦПК України учасники справи мають право ознайомитися із технічним записом судового засідання, протоколом судового засідання та протягом п`яти днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису.

Головуючий розглядає зауваження щодо технічного запису судового засідання та протоколу судового засідання, про що постановляє відповідну ухвалу.

У разі пропуску строку подання зауважень і відсутності підстав для його поновлення головуючий залишає їх без розгляду.

Будучі ознайомленою 23.09.2019 року з матеріалами справи та зазначаючи свою необізнаність щодо існування в суді даної цивільної справи у 2008 році, а також заперечуючи свою участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 письмових зауважень щодо неповноти або неправильності запису на вказаний протокол судового засідання від 23.10.2008 року не надавала.

В поданій після спливу більш ніж 10 років після ухвалення рішення суду від 23.10.2008 року апеляційній скарзі апелянт також не посилалася на звернення до суду першої інстанції з заявою про неповноту або неправильність протоколу судового засідання від 23.10.2008 року.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про існування випадків передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України (неповідомлення особи про розгляд справи або не залучення особи до участі в справі; пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок непереборної сили), що перешкоджають відмові у відкритті апеляційного провадження у зв`язку зі спливом строку (один рік з дня складення повного тексту судового рішення) в порядку частини 2 статті 358 ЦПК України.

При таких обставинах підлягає застосуванню частина 2 статті 358 ЦПК України в якості підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з спливом строку на апеляційне оскарження - одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20 травня 2010 року).

Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18 листопада 2010 року) .

У справі «Устименко проти України» Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Керуючись ст. 358 ч. 2 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Малого підприємства «Мрія-2», виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе