Номер провадження: 22-ц/813/2757/19
Номер справи місцевого суду: 496/1384/17
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальнікова Зоя Василівна) про визнання недійсними довіреності та договору дарування, -

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом, який було уточнено до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори Сальнікова З.В. про визнання недійсними довіреності та договору дарування.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено частково. Накладено арешт на 70/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , згідно договору-дарування від 19 лютого 2016 року.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 травня 2018 року позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 70/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вжиті ухвалою суду від 13 травня 2017 року, скасовано.

Вказане рішення суду оскаржене у апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, 08 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 подав заяву про відвід суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. з підстав існування обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів, а саме: на думку заявника, вказаний склад суддів не буде здійснювати належне правосуддя, оскільки колегія суддів по початку розгляду справи по суті вже сформувала свою думку по справі, та, крім цього, у діях складу суду вбачається упередженість.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

За правилами п. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Колегія суддів доходить до висновку, що викладені ОСОБА_1 у заяві про відвід суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. доводи стосовно того, що, на думку заявника, вказаний склад суддів не здійснить належного правосуддя, оскільки колегія суддів по початку розгляду справи по суті вже сформувала свою думку по справі, є безпідставними, оскільки на підтвердження вказаних обставин заявником не надано жодного належного та допустимого доказу. Необґрунтованим є також викладений у заяві про відвід суддів довід про те, що в діях складу суду вбачається упередженість, оскільки ОСОБА_1 не наведеного жодного доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про нібито упередженість колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України (визначення складу суду). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 36-40, 268 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Визнати відвід, заявлений ОСОБА_1 колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., - необґрунтованим.

Апеляційне провадження зупинити.

Справу передати до канцелярії Одеського апеляційного суду для виконання вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе