Справа № 345/472/19
Провадження № 22-ц/4808/1122/19
Провадження № 22-ц/4808/1124/19
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» на рішення Калуського міськрайонного суду від 04 липня 2019 року та додаткове рішення Калуського міськрайонного суду від 25 липня 2019 року, ухвалені у складі судді Онушканича В.В. в м. Калуші,

в с т а н о в и в:

04.02.2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Карпатнафтохім» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що наказом відповідача від 04.01.2019 року №9-к на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України його звільнено з роботи з посади старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім». Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що йому ставиться у провину невиконання вимог п. 2.34 Посадової інструкції старшого майстра зміни, відповідно до якого він зобов`язаний постійно контролювати виконання змінним персоналом своїх обов`язків.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки 09.11.2018 року він належно виконував свою роботу. Орієнтовно о 20 год. апаратники піролізу (ДХЕ) цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпочали регенерацію ОСОБА_7 . Він постійно контролював цей процес, періодично приходив. Крім того, він здійснював постійні обходи з метою контролю за робочим обладнанням, здійснював підготовку обладнання до ремонту, замовляв хімічні аналізи по телефону тощо. Приблизно о 2 год. він заходив у вагончик, де перебували ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , спілкувався з ними, після чого пішов у операторну. Наступний обхід він почав здійснювати приблизно о 3 год., під час якого зустрівся з перевіряючими. До 4 год. вони перебували у операторній, після чого почали обхід відділення. Перевіряючими не було встановлено до нього жодних зауважень щодо виробничої чи трудової дисципліни, що підтверджується записом у журналі старшого майстра зміни цеху ВХ від 09.11.2018 року наступного змісту: «Провели перевірку в цеху. Головний диспетчер ОСОБА_8 ». В розділі, який стосується зауважень, відсутні будь-які записи. Також в оскаржуваному наказі відсутні посилання на беззаперечні докази того, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спали.

Крім того, оскаржуваний наказ про його звільнення винесений без згоди профспілкового органу, що є підставою для поновлення його на роботі.

Позивач також зазначив, що незаконним звільненням йому завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 5 000 грн.

Посилаючись на наведене, просив визнати незаконним та скасувати наказ від 04.01.2019 року №9-к «Про звільнення з роботи», поновити його з 04.01.2019 року на роботі на посаді старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім», стягнути з ТОВ «Карпатнафтохім» 14 323,62 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В подальшому, 11.03.2019 року та 04.07.2019 року, позивач уточнив розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на день розгляду справи та остаточно просив стягнути з відповідача 85 941,72 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ТОВ «Карпатнафтохім» від 04.01.2019 року №9-к «Про звільнення з роботи» відносно ОСОБА_2 .

Поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім».

Стягнуто з ТОВ «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.01.2019 року по 04.07.2019 року в сумі 85 941,72 грн. та 1 000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду від 25 липня 2019 року стягнуто з ТОВ «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_2 6 500 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Не погодившись з рішеннями суду, ТОВ «Карпатнафтохім» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема вказує, що при ухваленні оскаржуваних рішень суд допустив порушення ст.ст. 49, 137, 259, 275 та 279 ЦПК України, що полягає: у порушенні встановлених строків розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження; прийнятті до розгляду заяв про збільшення позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; прийнятті до розгляду заяв про збільшення позовних вимог без доказів направлення копій таких заяв та доданих до них документів іншим учасникам справи; переході до стадії судового розгляду (судові дебати), яка не передбачена при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження; порушенні строків складання повного судового рішення; стягненні безпідставно заявлених судових витрат. Наведене свідчить про порушення основних завдань цивільного судочинства, закріплених в ст. 2 ЦПК України, та призвело до неправильного вирішення справи.

Також апелянт зазначає, що судом не враховані роз`яснення, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» про те, що працівник може бути звільнений на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарних стягнень, які встановлені законом та не втратили юридичної сили.

З наданих відповідачем доказів та показів, допитаних в судовому засіданні, свідків вбачається, що позивача звільнено з роботи відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором (зокрема, Посадовою інструкцією) чи Правилами внутрішнього трудового розпорядку, так як до нього раніше застосувались заходи дисциплінарного стягнення (наказ №180-к від 04.07.2018 року та наказ №188-к від 13.07.2018 року).

Правомірність застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення, як звільнення, додатково підтверджується показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також письмовими доказами, в тому числі фотофіксацією та відеозаписом, щодо подій та фактів, які відбулися 26.06.2018 року та 03.07.2018 року, яким суд першої інстанції вважав за необхідне не надавати оцінку, зазначивши про це у рішенні суду, та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо подій та фактів, які відбулися 09.11.2018 року, яким суд першої інстанції не дав належної оцінки. Водночас жоден із свідків позивача не зміг підтвердити факт виконання ним п. 2.34 Посадової інструкції та здійснення контролю за виконанням змінним персоналом своїх обов`язків.

Апелянт вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що у діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, а саме такий його обов`язковий елемент як вина, оскільки ОСОБА_2 з об`єктивних причин не міг одночасно перебувати у всіх приміщеннях цеху ВХ ТОВ «Карпатнафтохім». Вказує, що приступивши до виконання своїх обов`язків, ОСОБА_2 зобов`язаний був забезпечити в тому числі виконання п. 2.34 Посадової інстанції (постійно контролювати виконання змінним персоналом своїх обов`язків). Невиконання ним вказаного обов`язку призвело до того, що безпосередньо підпорядкований йому технологічний персонал допустив грубе порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», вимог Інструкції з промислової безпеки, екології та охорони праці, що є прямим доказом вини позивача.

Апелянт не погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що відмова профспілкової організації у наданні згоди на звільнення позивача була належним чином мотивована, а тому у відповідача не було підстав не брати її до уваги. Зазначає, що повідомлення Профспілкової організації «Захист праці» у ТОВ «Карпатнафтохім» від 29.11.2018 року №1-в та Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» від 03.12.2018 року №09-р не містять правового обґрунтування відмови в наданні згоди на звільнення старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім» ОСОБА_2 , а тому, за відсутності обґрунтування відмови, відповідач відповідно до норм чинного законодавства України мав право звільнити позивача.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги ТОВ «Карпатнафтохім» заперечив.

Зазначив, що посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянт не вказав в чому полягає неправильність вирішення справи, що відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України може бути підставою для скасування або зміни рішення, а також не навів жодного з пунктів ч. 3 ст. 376 ЦПК України, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Щодо доводів апелянта про не надіслання відповідачу копій заяв про збільшення позовних вимог, ОСОБА_2 зауважив, що такі вручалися представнику відповідача ОСОБА_12 , що підтверджується його розписками на заявах, долучених до матеріалів справи, а щодо ухвалення судом додаткового рішення, то відповідач безпідставно ставить під сумнів складання позовної заяви 04.02.2019 року адвокатом Бойко Р.Б., оскільки даний факт підтверджується оригіналом довідки №4/1-71, датованої 30.01.2019 року, яку ТОВ «Карпатнафтохім» видало позивачу.

Також ОСОБА_2 вказав, що відповідач в апеляційній скарзі фактично дублює відзив та цитує пункти внутрішніх (локальних) актів, не конкретизуючи в чому полягає його вина у вчиненні дисциплінарного проступку, склад якого викладено у спірному наказі. В основу наказу про звільнення його з роботи покладено твердження про те, що він не здійснював постійного контролю за виконанням змінним персоналом своїх обов`язків. Разом з тим, зазначене твердження повністю спростовано показаннями свідків, допитаних судом за його заявою. Більше того, відсутні беззаперечні та об`єктивні докази того, що 09.11.2018 року ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спали під час робочої зміни, а наявні в матеріалах справи відеозапис та фотознімки цього не підтверджують.

Крім того, безпідставними є і доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості відмови профспілкових органів на його звільнення.

Просив апеляційну скаргу ТОВ «Карпатнафтохім» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів та зауважив, що старший майстер зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ОСОБА_2 несе відповідальність за правильність ведення надскладного технологічного процесу, порушення якого може призвести не тільки до виходу з ладу устаткування, а може нести загрозу життю та здоров`ю працівників товариства. Таким чином, одним із обов`язків старшого майстра цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім» є постійний контроль виконання змінним персоналом своїх обов`язків. Такий контроль забезпечується шляхом систематичних перевірок робочих місць (особисті обходи) та/або контролюється в телефонному режимі чи іншими засобами зв`язку (гучномовний зв`язок, радіозв`язок). Через особливості хімічного (небезпечного) виробництва старший майстер зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди повинен знати чим зайняті працівники, відлучення на обід і т.д. відбувається за його погодженням.

Виконання функціональних обов`язків виробничим (технологічним) персоналом є постійним (триваючим) процесом здійснення трудових обов`язків. Працівник, який під час робочої зміни на виробничому майданчику спить або дрімає піддається смертельній небезпеці.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечили з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просили залишити скаргу без задоволення. При цьому позивач просив врахувати, що на підконтрольній йому території цеху ВХ є 6 відділень: ВХ, ДХЕ, синтезу ДСІ, компресорне відділення, ДХЕ прямим хлоруванням, очистка рідини. До них належать більше десятка корпусів. Відстань між цими корпусами становить від 50 до 250 м. На зміні працює 35-37 чоловік. Тому позивач наголосив, що одній людині фізично не під силу, шляхом обходу території, проконтролювати роботу підлеглих працівників. Вказав, що в ту зміну з 08.11.2018 року на 09.11.2018 року він здійснював обхід території приблизно о 02.00 год., порушень не було виявлено. Також позивач зазначив, що під час проведення перевірки членами комісії не було висловлено жодних претензій з приводу невиконання змінного завдання.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 з 01.05.2005 року перебував у трудових відносинах із ТОВ «Карпатнафтохім».

01.03.2014 року його було переведено на посаду старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва вінілхлориду і каустичної соди, а 01.06.2014 року виробництво вінілхлориду і каустичної соди перейменовано у виробництво поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди (т. 1 а.с. 5-10).

Відповідно до п. 2.34 Посадової інструкції старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу (т. 1 а.с. 28-34) на нього покладено обов`язок постійно контролювати виконання змінним персоналом своїх обов`язків.

Наказом ТОВ «Карпатнафтохім» №180-к від 04.07.2018 року старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ОСОБА_2 за порушення вимог п. 2.34 Посадової інструкції було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за не здійснення контролю за діями підлеглих працівників, а саме апаратників синтезу (ДХЕ прямим хлоруванням) цеху з виробництва хлорвінілу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які, перебуваючи на зміні 24.06.2018 року з 19-30 до 7-30 год., о 3-25 год. в порушення п. 3.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку спали у вагончику апаратників, та оголошено догану кожному з них (т. 1 а.с. 82, 83).

При цьому в наказі значиться, що відсутність контролю за станом технологічного обладнання апаратниками ОСОБА_13 та ОСОБА_14 могла призвести до виходу з ладу насосного обладнання, виникнення пропусків на трубопроводах та технологічному устаткуванні, що в свою чергу могло спричинити аварійну ситуацію в цеху.

Згідно наказу ТОВ «Карпатнафтохім» №188-к від 13.07.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за не здійснення контролю за діями підлеглих працівників, а саме апаратника газорозділення (хлорвінілу) цеху з виробництва хлорвінілу ОСОБА_15 та апаратника піролізу (ДХЕ) ОСОБА_16 , які перебуваючи на зміні 03.07.2018 року між 01-20 та 01-30 год. в порушення п. 3.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку спали у вагончику апаратників та оголошено догану кожному з них (т. 1 а.с. 84-86), мотивуючи тим, що відсутність контролю з боку вказаних апаратників за станом і роботою устаткування, показами візуальних рівнемірів, роботою всіх насосів, тисками в апаратах всіх насосів по манометрах могла призвести до виходу з ладу технологічного обладнання, що в свою чергу могло спричинити аварійну ситуацію у цеху.

Наказом ТОВ «Карпатнафтохім» №9-к від 04.01.2019 року старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ОСОБА_2 звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором (зокрема, Посадовою інструкцією) чи Правилами внутрішнього трудового розпорядку, так як до нього раніше застосувались заходи дисциплінарного стягнення (наказ №180-к від 04.07.2018 року та наказ №188-к від 13.07.2018 року) (т. 1 а.с. 11-15).

Як вбачається з оскаржуваного наказу від 04.01.2019 року №9-к, підставами для звільнення ОСОБА_2 з роботи у ТОВ «Карпатнафтохім» було те, що раніше наказами цього товариства №180-к від 04.07.2018 року та №188-к від 13.07.2018 року його за порушення вимог п. 2.34 Посадової інструкції було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за не здійснення контролю за діями підлеглих працівників та оголошено догану, а також те, що під час зміни з 08.11.2018 року на 09.11.2018 року ним не виконано вимоги п. 2.34 Посадової інструкції, а саме: під час проведення робочою групою працівників ТОВ «Карпатнафтохім» перевірки дотримання працівниками виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім» Правил внутрішнього трудового розпорядку, 09.11.2018 року о 03 год. 20 хв. було виявлено, що апаратники піролізу цеху з виробництва хлорвінілу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , перебуваючи на зміні з 19 год. 30 хв. по 07 год. 30 хв. спали в робочий час в приміщенні вагончика апаратників. Відсутність контролю зі сторони старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу ОСОБА_2 за діями підлеглого персоналу, а фактично бездіяльністю апаратників піролізу (ДХЕ) цеху з виробництва хлорвінілу призвела до порушення працівниками вимог Інструкції з охорони праці апаратників піролізу (ДХЕ), а також могло призвести до відмови в роботі обладнання (його пошкодження), а в подальшому порушення норм технологічного режиму через відсутність контролю за його роботою з боку технологічного персоналу; зупинки суміжних цехів через можливі неполадки в роботі відділення хлорвінілу; небезпеки отруєння працівників через можливі розгерметизації трубопроводів та обладнання, потрапляння на територію цеху сторонніх осіб; збереження цілісності обладнання та матеріальних цінностей.

Відповідно до наказу ТОВ «Карпатнафтохім» №325-к від 15.11.2018 року «Про результати нічної перевірки» за грубе порушення п. 3.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку вищевказаним апаратникам було оголошено догану. Також за результатами цієї нічної перевірки 09.11.2018 року були притягнуті до дисциплінарної відповідальності і інші підлеглі старшому майстру зміни робітники ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які належним чином не вели документацію на зміні (т. 1 а.с. 16-18).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині визнання незаконним та скасування наказу ТОВ «Карпатнафтохім» від 04.01.2019 року №9-к «Про звільнення з роботи», поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 85 941,72 грн., суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, так як відсутня вина ОСОБА_2 у невиконанні чи неналежному виконанні ним трудових обов`язків, а також звільнення відбулося без згоди профспілкової організації. Тому таке звільнення є незаконним, у зв`язку з чим позовні вимоги в наведеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Тобто при звільненні працівника на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП слід враховувати, що на працівника покладаються обов`язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов`язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків (наявність вини), покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково, і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Згідно матеріалів справи та встановлено судом накази товариства «Карпатнафтохім» №180-к від 04.07.2018 року та №188-к від 13.07.2018 року не оскаржувались ні апаратниками, ні старшим майстром зміни цеху з виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної та каустичної соди ОСОБА_2 і не втратили юридичної сили на день звільнення ОСОБА_2 з роботи.

З дня їх видання не минуло більше року до дня видання наказу цього товариства від 04.01.2019 року №9-к про його звільнення з роботи.

Таким чином, ОСОБА_2 допустив порушення трудової дисципліни після винесення йому повторної догани за невиконання чи неналежне виконання посадових обов`язків старшого майстра зміни цеху, а тому у відповідача виникло право на звільнення ОСОБА_2 з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Але, окрім сукупності таких умов, що порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним, які в даному випадку підтверджені матеріалами справи, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України необхідною є умова, що невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Суд першої інстанції з урахуванням пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні, які ствердили, що під час робочої зміни з 08.11.2018 року на 09.11.2018 року вони не спали, а лише просто відпочивали в приміщенні вагончика для апаратників; пояснень позивача ОСОБА_2 про непомірний об`єм його посадових обов`язків та неконкретність способу їх виконання; а також запису в журналі старшого майстра зміни за 09.11.2018 року наступного змісту: «03:20 04:20. Провели нічну перевірку в цеху. Головний диспетчер ОСОБА_8 » (т. 1 а.с. 92), вважав недоведеним факт порушення вказаними підлеглими працівниками Правил внутрішнього трудового розпорядку. Об`єм посадових обов`язків старшого майстра зміни ОСОБА_2 вважав не конкретним та таким, що фізично неможливо виконати із-за віддаленості відділень цеху, а запис в журналі старшого майстра зміни за результатами нічної перевірки розцінив таким, що робочою групою не було виявлено жодних недоліків в частині виконання змінного завдання і як наслідок суд дійшов висновку про відсутність вини ОСОБА_2 в неналежному виконанні посадових обов`язків.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки такий зроблено без урахування всіх обставин справи.

За даними матеріалів справи наказ ТОВ «Карпатнафтохім» №325-к від 15.11.2018 року про накладення дисциплінарного стягнення на апаратників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 останніми не оскаржувався, що свідчить про відсутність трудового спору і визнання ними факту вчинення дисциплінарного проступку. В свою чергу старший майстер зміни не проконтролював дотримання вказаними підлеглими працівниками Правил внутрішнього трудового розпорядку, чим допустив порушення посадових обов`язків.

Щодо непомірного об`єму посадових обов`язків старшого майстра зміни, їх неконкретності та фізичної неможливості їх виконання, то такого висновку дійшов суд без урахування доказів, що маються в матеріалах справи.

За даними Посадової інструкції старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу ТОВ «Карпатнафтохім» (т. 1 а.с. 28-34), така затверджена наказом ТОВ «Карпатнафтохім» 30.08.2017 року і погоджена в тому числі старшим майстром зміни ОСОБА_22 .

Визначені посадові обов`язки складають зміст його трудової функції.

Матеріали справи не містять даних та не встановлено судом, що ОСОБА_2 звертався до адміністрації товариства про покладення на нього обсягу функцій, які фізично не можливо виконати, чи про те, що такі обов`язки є неконкретними, чи в який спосіб повинен проводитись постійний контроль за роботою підлеглих працівників.

Наведене залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Не відповідає встановленим обставинам справи і висновок суду про те, що за результатами нічної перевірки 09.11.2018 року не було виявлено ніяких фактів порушень ОСОБА_2 посадових обов`язків, про що свідчить запис в журналі старшого майстра зміни в розділі «зауваження керівництва цеху», оскільки такого запису в журналі зроблено не було. За змістом службової записки головного диспетчера ОСОБА_8 на ім`я генерального директора товариства ОСОБА_23 (т. 1 а.с. 63, 64) робочою групою 09.11.2018 року в результаті нічної перевірки на зміні старшого майстра ОСОБА_2 та майстра ОСОБА_24 виявлено ряд недоліків, в тому числі, що апаратники піролізу (ДХЕ) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у вагончику працівників відділення хлорвінілу і сидячи спали на кріслах і лавці в порушення п. 3.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Старший майстер зміни цеху з виробництва хлорвінілу ОСОБА_2 не контролював роботу підпорядкованого персоналу, чим порушив п. 2.34 Посадової інструкції.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність вини ОСОБА_2 в неналежному виконанні посадових обов`язків не відповідає обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються разом із загальними нормами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є членом профспілкового комітету Профспілкової організації «Захист праці» у ТОВ «Карпатнафтохім», що підтверджується повідомленням голови Профспілкової організації «Захист праці» у ТОВ «Карпатнафтохім» ОСОБА_25 від 11.10.2018 року №1-п (т. 1 а.с. 42).

16.11.2018 року ТОВ «Карпатнафтохім» звернулось із поданнями до Профспілкової організації «Захист праці» у ТОВ «Карпатнафтохім» та Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» про надання згоди на звільнення позивача на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором (зокрема, Посадовою інструкцією) чи Правилами внутрішнього трудового розпорядку, так як до нього раніше вживались заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно повідомлень про аргументовану відмову про надання згоди на звільнення від 29.11.2018 року №1-в та від 03.12.2018 року №09-р, Профспілкова організація «Захист праці» у ТОВ «Карпатнафтохім» та Всеукраїнська незалежна професійна спілка «Захист праці» ухвалили рішення не надавати згоди на застосування заходів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення до позивача, обґрунтовуючи відмову тим, що перевіряючою групою жодних зауважень щодо виробничої чи трудової дисципліни під час перевірки 09.11.2018 року (з 3-00 до 6-00) до старшого майстра зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім» ОСОБА_2 висловлено не було. Про цей факт наочно свідчить запис у журналі старшого майстра зміни цеху НОМЕР_1 за 09.11.2018 року («03:20-04:20. Провели перевірку в цеху. Головний диспетчер ОСОБА_8 »). При чому в розділі на сторінці перевірки «зауваження керівника цеху» жодних записів стосовно якихось порушень з боку ОСОБА_2 також немає.

На підлеглій ОСОБА_2 території цеху ВХ є 6 відділень: ВХ, ДХЕ, синтезу НСІ, компресорне відділення, ДХЕ прямим хлоруванням, очистка рідини. До них відносяться наступні корпуси: 904, 912Б, 941, 901, 902, 902Г, 902В, 903, 903А, 903Б, 906, 908, 726. Відстань між цими корпусами становить від 50 до 250 м. Тобто старший майстер зміни цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ТОВ «Карпатнафтохім» ОСОБА_2 не може перебувати на всіх об`єктах свого контролю одночасно. А це означає, що він реалізує свій обов`язок «постійного контролю», насамперед, через регулярний обхід усіх вищенаведених приміщень. Зокрема, кімнату обігріву апаратників відділення НОМЕР_1 він обходив десь близько 2-50, 3-50 та 4-50 год. за київським часом, забезпечуючи тим самим «постійність контролю». Ці факти ретельного постійного контролю підтверджуються письмовими свідченнями працівників зміни, що працювали у ніч на 09.11.2018 року.

У зв`язку з вищевикладеним Профспілкова організація «Захист праці» у ТОВ «Карпатнафтохім» та Всеукраїнська незалежна професійна спілка «Захист праці» не вбачали жодних законних підстав притягати позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (т. 1 а.с. 21-26).

Відповідно до ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Частиною 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

За змістом вищезазначених норм права суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкової організації власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства.

Рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності правового обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Зі змісту повідомлення Профспілкової організації «Захист праці» у ТОВ «Карпатнафтохім» від 29.11.2018 року №1-в (витяг з протоколу №5 засідання профспілкової організації «Захист праці» від 29.11.2018 року) (т. 2 а.с. 197-199) та повідомлення Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці» від 03.12.2018 року №09-р (витяг з протоколу №6 засідання Центрального комітету ВНПС «Захист праці» від 03.12.2018 року) (т. 2 а.с. 201-203) про аргументовану відмову про надання згоди на звільнення вбачається, що в них наводяться мотиви відмови в наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 з урахуванням пояснень ОСОБА_2 та свідчень працівників цеху ВХ, які працювали в нічну зміну 09.11.2018 року, а не правове обґрунтування такої відмови. При цьому, ними не враховується систематичність допущених ОСОБА_2 аналогічних порушень посадових обов`язків, за які він притягнутий до дисциплінарної відповідальності, з якими він погодився, не оскаржуючи накладені дисциплінарні стягнення.

За наведених обставин та норм матеріального права колегія суддів вважає наявними у відповідача підстави для звільнення позивача без згоди профспілкової організації та Всеукраїнської незалежної професійної спілки «Захист праці», а висновок суду першої інстанції про те, що відмова профспілкової організації у наданні згоди на звільнення позивача є належним чином вмотивованою, помилковим.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З урахуванням викладеного та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини: п. 3 ст. 40, ч.ч. 1, 7 ст. 43, ст.ст. 147, 147-1, 148, 149, ч. 3 ст. 252 КЗпП України, ч. 6 ст. 39, ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід скасувати. По суті встановленого прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову в наведеній частині ОСОБА_2 відмовити.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що незаконним звільненням позивачу спричинено моральні страждання, переживання, пов`язані з втратою нормальних життєвих зв`язків, необхідністю додаткових зусиль для організації свого життя, пошуком коштів, необхідних для забезпечення належних умов проживання себе та своєї сім`ї, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 000 грн. моральної шкоди.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено обов`язок власника або уповноваженого ним органу відшкодувати моральну шкоду працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З аналізу наведеної норми слідує, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, спричиненої звільненням з роботи, є похідною від законності звільнення позивача з роботи. Оскільки в судовому засіданні не знайшло своє підтвердження порушення прав ОСОБА_2 при звільненні з роботи, то і в цій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В силу ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, підлягає скасуванню і додаткове рішення суду першої інстанції від 25 липня 2019 року про стягнення з ТОВ «Карпатнафтохім» на користь ОСОБА_2 6 500 грн. витрат за надання правничої допомоги. У задоволенні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування витрат за надання правничої допомоги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» задоволити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 04 липня 2019 року та додаткове рішення Калуського міськрайонного суду від 25 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2019 року.