Постанова

Іменем України

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 750/11110/16-ц

провадження № 61-32967св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач 1 - приватний нотаріус Кондратюк Віктор Станіславович,

відповідач 2 - головне територіальне управління юстиції у м. Києві,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова в складі судді Логвіної Т. В. від 08 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області в складі колегії суддів Скрипки А. А, Бечко Є. М., Харечко Л. К. від 26 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Кондратюка В. С., Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у якому просила визнати протиправним та скасувати запис в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 6749427) про заміну умов обтяження квартири, розташованої по АДРЕСА_1 , що внесений 22 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком В. С.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що оспорюваний запис було вчинено на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, що укладений між ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк», але відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року зазначений договір не є документом, на підставі якого було можливим вчиняти реєстрацію обтяження та вносити спірний запис до Державного реєстру іпотек.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем прийнято правомірне рішення про державну реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та правомірно здійснена заміна іпотекодержателя з ПАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк», і відповідно, правомірно внесено запис про вчинені дії до Державного реєстру іпотек.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду про відмову в позові, зазначив про те, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, ухвалене на підставі з`ясованих обставин справи і дослідженні, наданих сторонами доказів, яким судом надана оцінка.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що спірний реєстраційний запис вчинено відповідачем на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», 25 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. Зазначений договір купівлі-продажу не є документом в розумінні пп. 16 п. 27 Порядку, на підставі якого можливо вчиняти реєстрацію обтяження, оскільки вказаний договір не підтверджує перехід речового права іпотеки - на спірне майно до іншої особи, отже вказаний договір є протиправним і його необхідно скасувати. Зазначене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, яка є преюдиційною під час розгляду зазначеної справи.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У грудні 2017 року на адресу суду касаційної інстанції надійшли заперечення від ПАТ «Дельта Банк» на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких заявник просить зазначену касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зазначає про те, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного рішення про те, що відповідачем були виконані вимоги діючого на той час законодавства, та прийнято правомірне рішення про державну реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та правомірно здійснена заміна іпотекодержателя з ПАТ «Сведбанк» на третю особу і відповідно правомірно внесений запис про це до державного реєстру іпотек.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 750/11110/16-ц з Деснянського районного суду м. Чернігова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначену справу передано до Верховного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. та зареєстровано в реєстрі за № № 1306, 1307.

Згідно з умовами вказаного договору, ПАТ «Сведбанк» продало (відступило), а ПАТ «Дельта Банк» купило всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) у ПАТ «Сведбанк» в якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги ПАТ «Сведбанк» до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення.

Як убачається із акту приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, до ПАТ «Дельта Банк» передано, в тому числі, і право вимоги за кредитним договором № 2403/0308/45-004 від 07 березня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_1 , а також право вимоги по іпотечному договору № 2403/0308/45-004-Z-1 від 07 березня 2008 року, укладеному між ПАТ «Сведбанк» і ОСОБА_1

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Порядок реєстрації нотаріусами іпотек нерухомого майна та внесення змін було врегульовано Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно з пунктом 4 Тимчасового порядку, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майн іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шлхом внесення запису до Державного реєстру іпотек, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Державного реєстру іпотек.

Відповідно до пункту 1 Тимчасового положення, реєстраторами виступали державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснювали державну реєстрацію іпотек, відомості про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іптекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймали запити, видавали завірені витяги з Реєстру та виконували інші функції, передбачені Тимчасовим порядком.

Крім того, відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 04 липня 2012 року визначено, що нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Згідно прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до яких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухом майно» від 04 липня 2012 року № 5037 - VI цей закон набирає чинності з дня наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1 і 3 розділу І цього Закону які набирають чинності з 01 січня 2013 року, та абзаців четвертого - шостого підпункту 12 пункту 4 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 01 січня 2014 року.

Таким чином, на момент внесення нотаріусом запису в Державному реєстрі іпотек, а саме 27 листопада 2012 року, такі повноваження були передбачені як Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, так і Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що правильними є висновки судів, що дії відповідача щодо реєстрації обтяження були виконані згідно із діючим на той час законодавством та прийнято правомірне рішення про державну реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою та правомірно здійснена заміна іпотекодержателя з ПАТ «Сведбанк» та третю особу і відповідно правомірно внесений запис про це до державного реєстру іпотек.

Посилання ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, яка є на її думку преюдиційною під час розгляду зазначеної справи, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене судове рішення прийнято у справі між іншими сторонами. Крім того, згідно даних Єдиного реєстру судових рішень постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року та залишено в силі постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 28 грудня 2015 року, якою було відмовлено в позові про скасування запису.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Разом з тим, усі докази, на які посилається заявник, були предметом дослідження та оцінки судами під час розгляду справи, які виклали свої висновки щодо оцінки цих доказів у мотивувальних частинах судових рішень.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун