ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №592/16291/18

Номер провадження 22-ц/816/4678/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Литовченко Лідією Іванівною,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 серпня 2019 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухвалене у м. Суми Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона протягом тривалого часу доглядала за своїм чоловіком ОСОБА_3 , який доводиться батьком відповідачу, витрачала особисті кошти для придбання йому ліків та оплати медичних заходів для його оздоровлення, купувала продукти харчування, необхідні предмети побуту. Отримала кредити у банках ЗАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «ПУМБ», щоб надавати необхідну допомогу та лікування чоловіку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, позивач займалася організацією його поховання та поминальних обідів за особисті кошти. Спадкоємець померлого - відповідач у справі ОСОБА_2 участі у витратах на лікування та поховання батька не брав.

Добровільно ОСОБА_2 не відшкодував позивачу витрати на лікування та поховання ОСОБА_3 , тому позивач змушена була звернутись до суду з позовом.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 1826 грн 58 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 768 грн 40 коп.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на її користь 60000 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не врахував обставин, встановлених рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 листопада 2016 року по справі № 592/10828/15-ц, які мають суттєве значення для вирішення даного спору.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не надав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Сердюк О.В., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 21 червня 1980 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб (а.с. 11).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2014 року ОСОБА_3 визнано недієздатним і встановлено над ним опіку, опікуном призначено ОСОБА_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 9).

На догляд за чоловіком та його поховання ОСОБА_1 витратила 3653,16 грн (а.с. 17-18).

27 травня 2015 року син померлого ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини після батька до приватного нотаріуса сумського міського нотаріального округу Шоколи Н.В. (а.с. 48-49).

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 листопада 2016 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення від права спадкування ОСОБА_2 , крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 50-51).

Тобто право на спадщину за законом після ОСОБА_3 виникло у його дружини ОСОБА_1 та сина ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, обов`язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців на підставі статті 1232 ЦК України.

З огляду на зазначені норми права апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні витрат, здійснених на організацію поминальних обідів, оскільки такі витрати не належать до витрат на поховання у розумінні Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Розмір документально підтверджених позивачем витрат на поховання становить 3653 грн 16 коп. До них належать витрати з надання ритуальних послуг, передбачених Мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, необхідних при організації поховання у розмірі 366 грн 66 коп. (а.с. 17), витрати на придбання предметів і послуг похоронного призначення у розмірі 3286 грн 50 коп. (а.с. 18).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов правильного висновку, стягнувши з відповідача підтверджені витати на поховання спадкодавця пропорційно до частки у праві на спадщину - у розмірі 1826 грн 58 коп., при цьому відмовив у задоволенні решти не підтверджених належними допустимими доказами позовних вимог.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про відсутність законних підстав, які б вказували та підтверджували наявність у позивача права на відшкодування витрат у заявленому нею розмірі, а тому правові підстави для задоволення її позову у заявленому нею обсязі також відсутні.

Посилання апеляційної скарги на те, що рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 листопада 2016 року по справі №592/10828/15ц було встановлено, що ОСОБА_3 потребував постійного догляду та сторонньої допомоги, висновків суду по суті спору не змінюють, оскільки розмір витрат позивачки на лікування та поховання ОСОБА_3 не був предметом дослідження суду у вказаній справі. У рішенні апеляційного суду від 30 листопада 2016 року відсутні висновки про підтверджений належним чином розмір витрат ОСОБА_1 понесених на утримання, догляд, лікування та поховання ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги ідентичні доводам позовної заяви ОСОБА_1 , перевірені судом першої інстанції та спростовані в установленому процесуальним законом порядку, тому відхиляються апеляційним судом.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

З огляду на ту обставину, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Литовченко Лідією Іванівною, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина