Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 569/13012/13-ц

провадження № 61-26429св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Стрільчук Микола Миколайович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 липня 2017 року в складі колегії суддів: Шимківа С. С., Бондаренко Н. В., Григоренка М. П.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ СР «Укрсоцбанк») про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу

Стрільчука М. М., вчинений 28 травня 2013 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1

Позовна заява мотивована тим, що 06 липня 2013 року ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 липня 2013 року.

З постанови вона дізналася про те, що на належне їй нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , звернуто стягнення за виконавчим написом нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М. М. на підставі іпотечного договору

від 01 жовтня 2008 року.

ОСОБА_1 вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено

з порушенням вимог чинного законодавства та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки не було подано документів щодо безспірності заборгованості боржника та прострочення ним зобов`язань. Крім того,

у виконавчому написі нотаріуса від 28 травня 2013 року не вказано строк за який проводиться стягнення, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника; дата набрання чинності виконавчим написом.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів наявності заперечень боржника чи іпотекодавця проти розміру вищезазначеної кредитної заборгованості на час вчинення виконавчого напису або наявності в суді спору щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, що спростовує доводи заявника про вчинення вищезазначеного виконавчого напису за відсутності безспірності заборгованості боржника.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 13 липня 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що вказана у виконавчому написі сума заборгованості є більшою ніж

у листі, надісланому банком ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак це не свідчить про наявність спору, оскільки загальна сума заборгованості змінюється щоденно в сторону збільшення залежно від тривалості затримки сплати боргу, про що і було зазначено банком у відповідних листах.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що всупереч положень чинного законодавства для вчинення виконавчого напису не було подано документів щодо безспірності заборгованості боржника. На адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було надіслано повідомлення про необхідність сплати боргу, який станом на 06 березня 2013 року складав 22 881,55 доларів США. В той же час,

у виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитом настав 06 березня 2013 року і стягнуто - 23 466,86 доларів США. Тобто станом на одну дату вказано дві різні суми, що свідчить про спірність вимог банку.

Зазначає, що жодних повідомлень про необхідність сплати боргу у такому розмірі ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 не отримували.

Крім того, приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про стягнення боргу за яким частково минув строк позовної давності та за наявності суперечливих даних щодо строку стягнення, а відтак заявлені вимоги банку про стягнення відповідної суми були спірними.

У виконавчому написі нотаріуса від 28 травня 2013 року не вказано строк за який проводиться стягнення, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника; дата набрання чинності виконавчим написом.

Відзивів іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, 01 жовтня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 20 000,00 доларів США, зі сплатою 15 % річних та комісії, із кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до

30 вересня 2020 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 01 жовтня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за основним засобом, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3.1. вказаного договору у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених підпунктами 2.1.1-2.1.10 цього договору іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки, в порядку, визначеному п. 2.4.4. цього договору. У пункті 4.5. договору закріплено право іпотекодержателя, за своїм вибором, звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань, 12 березня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до ОСОБА_1 із листом про погашення кредитної заборгованості у розмірі 22 881,55 доларів США.

У цьому ж листі кредитор попередив боржника, що у випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 (тридцяти) календарних днів

з дати одержання вимоги. Вказана вимога надіслана ОСОБА_1 на адресу, вказану в іпотечному договорі.

Встановлений статтею 35 Закону України «Про іпотеку» тридцятиденний строк виконання порушеного зобов`язання сплив 13 квітня 2013 року.

28 травня 2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4838, згідно якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»

у розмірі: сума заборгованості за кредитом - 16 924,11 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 6 542,75 доларів США, всього: 23 466,86 доларів США, що становить 187 570,61 грн, а також 1 980 грн видатки по вчиненню виконавчого напису.

04 липня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4838 від 28 травня 2013 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках

і в порядку, встановлених законом.

У частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України

№ 296/5 від 22 лютого 2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі

№ 6-887цс17 зроблено висновок, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу

II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника

з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування ЇЇ безспірності».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі

№ 916/3006/17 (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін

у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувана до боржника чи боржника до стягувана сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувана, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Згідно частини третьої статті 10 ЦПК України (у редакції на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи касаційної скарги про те, що для видачі виконавчого напису не було подано документів щодо безспірності заборгованості боржника,

є необґрунтованими. Судами установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було надіслано повідомлення про необхідність сплати боргу письмовими вимогами від 06 березня 2013 року за вихідним номером 02/06-607 та

від 06 березня 2013 року № 02-06/608, у яких зазначена загальна заборгованість у розмірі 22881,55 дол. США та було запропоновано погасити до протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання ними цих вимог. Одночасно було попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги, банк зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису відповідно до пунктів 2.4.3, 2.4.6, 2.4.7, статті 4 договору іпотеки.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавчий напис вчинено відповідно до вимог чинного законодавства і доказів сплати заборгованості або припинення зобов?язання

з інших підстав позивачем не надано.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук