Справа № 559/614/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Федчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних

В С Т А Н О В И В:

В квітня 2018року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням рішення суду. В обґрунтування позову вказав, що 04 лютого 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав 9200 євро, які ОСОБА_2 зобов`язувався повернути до 01.11.2012 року. Заочним рішенням Будьонівського районного суду м.Донецьк від 25.03.2013 року, яке набрало законної сили 31.05.2013 року, ухвалено стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики, яка становить 95213,80 гривень, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 107,30 грн., а всього 95321,20 гривень. Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Будьонівського районного суду мДонецька від 25.03.2013 року по справі №2/254/239/2013 втрачено. Також було втрачено і судове провадження №2/254/239/2013 в зв`язку з тим, що будівля Будьонівського районного суду м.Донецька на теперішній час знаходиться на території, непідконтрольній українській владі. ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про часткове відновлення втраченого судового провадження №2/254/239/2013 Будьонівського районного суду м.Донецька. 30 березня 2016 року Красноармійським міськрайонним судом винесено рішення, яким вирішено відновити втрачене судове провадження. На підставі вказаного рішення, 28.04.2016 року Красноармійським міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, яка становить 95213,80 гривень, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 107,30 грн., а всього 95321,20 гривень. 03.08.2016 року старшим державним виконавцем Дубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області Бабич Л.П. відкрито виконавче провадження №51834158. Однак станом, на час звернення ОСОБА_1 до суду рішення суду не виконано та кошти не стягнуто.

В зв`язку з цим позивач просить відповідно до ст.625 ЦК України стягнути з відповідача на його користь 3% річних за період з 26.03.2013 року по 30.03.2018 в розмірі 14321,21 гривень та інфляційні втрати за весь період прострочення в розмірі 128710,14 гривень. Враховуючи наведене позивач просить позов задоволити.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи.

06 вересня 2019 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, однак у зв`язку з неподанням до суду доказів направлення копії такої заяви відповідачу, суд відповідно до ч.5 ст.49 ЦПК України не прийняв таку заяву до розгляду.

Відповідач відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками, направлено відповідачу за зазначеною у позовній заяві адресою, проте до суду повернувся конверт із зазначенням листоноші «за закінченням встановленого строку зберігання».

В судове засідання відповідач не з`явився, був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відповідно до ст.280 ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Будьонівського районного суду м.Донецьк від 25 березня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 95213,89 гривень, та стягнуто сплачений ОСОБА_1 при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 107,30 гривень, а всього стягнуто 95321,19 гривень. (а.с.6)

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2016 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі №2/254/239/2013 року та саме рішення Будьонівського районного суду м.Донецька від 25 березня 2013 року відповідно до якого «Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 95213,89 гривень, та стягнуто сплачений ОСОБА_1 при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 107,30 гривень, а всього стягнуто 95321,19 гривень».(а.с.7-8).

03 серпня 2016 року постановою старшим державним виконавцем Дубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області Бабич Л.П. відкрито виконавче провадження №51834158 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-в/235/5/16, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 95321,19 гривень. (а.с.12)

Станом на день звернення до суду рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не виконано, що підтверджується інформаційною довідкою про виконавче провадження (а.с.9-11)

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.2,5 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Оскільки, на підставі рішення Будьонівського районного суду м.Донецьк від 25.03.2013 року між сторонами виникло грошове зобов`язання, а саме стягнення коштів всього на суму 95321,19 гривень, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Верховний Суд України у Постанові №349/1443/15-ц від 04.10.2017 року зазначає, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно розрахунку відшкодування інфляційних втрат та санкцій проведеного представником позивача: три проценти річних від простроченої суми становлять - за період з 26.03.2013 року (з моменту винесення рішення суду) по 30.03.2018 року (час звернення до суду) становить 14321,21 гривень; інфляційні втрати становлять - за період з квітня 2013 року по лютий 2018 року становлять 128710,14 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду в розмірі 1430,32 гривень.

Керуючись ст.ст.11, 509, 625 ЦК України та ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість, яка складається з інфляційних втрат в розмірі 128710 (сто двадцять вісім тисяч сімсот десять) гривень 14 копійок та трьох відсотків річних в розмірі 14321 (чотирнадцять тисяч триста двадцять одна) гривня 21 копійка, а всього 143031 (сто сорок три тисячі тридцять одна) гривня 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) гривень 32 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 16.09.2019 року.

Суддя: