Номер провадження: 22-ц/813/3428/19
Номер справи місцевого суду: 520/5909/18
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

розглянувши в приміщенні Одеського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року, ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси із позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточнень (а.с. 2-4, 61-63) просив суд змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17 січня 2018 року по справі № 520/9716/17 з 1/3 частки від заробітку батька на ј частку від заробітку батька - ОСОБА_2 , до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.05.2018 року передано зазначену цивільну справу за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одесит (а.с. 21).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено.

Змінено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17 січня 2018 року по справі №520/9716/17, та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06.12.2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначала, що підстав передбачених ст. 192 СК України районним судом не було встановлено, оскільки жодним чином матеріальне становище ОСОБА_2 не змінилось, як під час ухвалення рішення Київського районного суду м.Одеси, яким було встановлено та враховано наявність всіх істотних обставин, так і під час розгляду цієї справи в Малиновському районному суді м.Одеси, а тому законних підстав для зменшення аліментів у районного суду не було.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Даний спір підпадає під вказане визначення наведеної норми закону.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 17 січня 2018 року рішенням Київського районного суду м. Одеси з ОСОБА_2 було стягнено на утримання однієї дитини - доньки - ОСОБА_3 , 1/3 частини від доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 5-6).

Згідно Трудової книжки, відповідач працював водієм, з 2017 року був експедитором, Наказом № 10 від 19.03.2018 року виданого МПП «Медикотека», ОСОБА_2 було звільнено відповідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (а.с. 8).

Відповідно довідки, відповідач працював в ТОВ "Екарс" на посаді водія в період з 26.07.2018 року по 12.10.2018 року, після утримання податків і зборів, ним отримано за вказаний період часу - 8425,45грн. (а.с.65).

Позивач має хронічне захворювання органів слуху та потребує постійного регулярного медичного обстеження та лікування, що підтверджується випискою з медичної картки (а.с. 11-13).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що оскільки після прийняття рішення Київським районним судом м. Одеси від 17.01.2018 року, згідно якого, суд виходив з того, що позивач працює та отримує заробітну плату, то на час звернення до суду із цим позовом ОСОБА_2 не працював, а після чого працював менше трьох місяців та наразі не працює, тому на підставі ст. 192 СК України позовні вимоги щодо зміни розміру аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, районний суд звернув увагу на те, що відповідно до ч.5 ст. 183 СК України передбачено стягнення аліментів на одну дитину у розмірі - однієї чверті, проте, судом було стягнено з позивача на утримання однієї дитини - одної третини, заробітку (доходу) платника аліментів.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками районного суду, оскільки вони не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 182, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Так, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_2 зазначав, що 19.03.2018 року його було звільнено з останнього місця роботи та відповідно його доходи значно зменшились і матеріальне становище погіршилось, а постійних доходів він взагалі не має.

Крім того ОСОБА_2 вказував, що має довготривале важке хронічне захворювання органів слуху, що потребує постійного регулярного медичного обстеження та лікування.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи посилання позивача на погіршення його матеріального становища та фізичного стану здоров`я не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 01.12.2017 року по 19.03.2018 року працював в МПП «Медикотека» на посаді експедитора та ним було отримано за вказаний період часу 10407,76 грн. (а.с.64) та був звільнений з посади на підставі його заяви, за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 7,8).

Матеріалами справи також встановлено, що відповідно довідки №9 від 30.10.2018 року, наданої особисто позивачем під час слухання цієї справи, ОСОБА_2 працював в ТОВ "Екарс" на посаді водія в період з 26.07.2018 року по 12.10.2018 року та ним отримано за вказаний період часу - 8425,45грн. (а.с.65), тобто на момент розгляду цієї справи ОСОБА_2 працював та відповідно отримував заробітну плату, а тому його посилання на те, що його матеріальне становище погіршилось та постійних доходів він взагалі не має, спростовуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_2 особисто було надано довідку про своє працевлаштування.

Крім того, підставою для зменшення розміру аліментів ОСОБА_2 зазначив, що він має довготривале хронічне захворювання органів слуху та потребує постійного регулярного медичного обстеження та лікування, однак матеріалами справи встановлено, що хронічне захворювання ОСОБА_2 мав ще з 16 років, тобто і під час слухання справи у Київському районному суді м.Одеси, тому ці посилання також в розумнні ст. 182, 192 СК України, не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що позивач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на оскарження рішення Київського районного суду м.Одеси від 17.01.2018 року про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що, на її думку, свідчить про те, що він спроможний сплачувати такий розмір аліментів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивач ОСОБА_2 є фізично здоровою особою працездатного віку, а його матеріальний стан цілком дозволяє сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , визначений рішенням Київського районного суду м.Одеси від 17.01.2018 року у справі № 520/9716/17.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом при ухваленні рішення про зменшення розміру аліментів не було враховано положень закону , що регулюють підстави зменшення розміру аліментів, визначених судом, не з`ясовано у повній мірі фактичних обставин справи, не оцінено наведеного у взаємозв`язку, з огляду на що рішення суду першої інстанції в частині, оскарженій відповідачкою-позивачкою, підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови про відмову в позові у цій частині.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення судом першої інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи апеляційну скаргу та скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, які мають бути присуджені скаржнику з боку позивача.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.ч. 1,2,7 ЦПК України).

Зважаючи на те, що позивач у даній справі звільнений від сплати судових витрат, понесені відповідачем витрати можуть бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при зверненні до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1057 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією №0.0..1 (а.с. 101), тому відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України, вказані судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 274, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у розмірі 1057 гривень 20 копійок (одна тисяча п`ятдесят сім гривень, 20 копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18.09.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда