Номер провадження 2/521/838/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Феслер О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання недійсними та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майна та визнання недійсними заяви про відмову від приватизації та заяви про передачу житла у власність, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, неодноразово уточнюючи який, просить визнати недійсним з дати видання та скасувати розпорядження органу приватизації № 217636 від 10.05.2012 р. про приватизацію та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради від 10.05.2012 р., про приватизацію житлових кімнат, загальною площею 44,7 кв.м., що складає 80/1000 квартири АДРЕСА_1 , виданих на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .. Скасувати заяви від 28.04.2012 року про відмову від приватизації та заяви від 25.04.2012 року про передачу у приватну спільну часткову власність зазначених житлових кімнат на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , підписані від його імені. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з батьками, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживав та був зареєстрованим за вказаною адресою. Крім нього та батьків на зазначеній площі була зареєстрована його донька ОСОБА_5 , 2010 року народження. 10.05.2012 р. позивач перебував у довготривалому відрядженні, приватизація проведена без його згоди з порушенням законодавства. Про приватизацію він дізнався 14.08.2017 року від батьків. Розпорядженням органу приватизації № 217636 від 10.05.2012 року заява матері позивача про передачу 80/1000 частини будинку кімнат житлового блоку у секції гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у спільну часткову власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у рівних частках по 1/3 частини була задоволена. Зазначене розпорядження стало підставою для видачі Департаментом міського господарства Одеської міської Ради 10.05.2012 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме двох житлових кімнат загальною площею 44,7 кв.м., що складає 80/1000 квартири АДРЕСА_1 , виданих на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .. Позивач зазначає, що приватизація двох житлових кімнат загальною площею 44,7 кв.м., що складає 80/1000 квартири АДРЕСА_1 ,проведена без його участі, так як його батьками до агенції з приватизації житла разом з документами на приватизацію була надана заява яку він не підписував, згідно з якою просив приватизувати квартири без його участі на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , у зв`язку з чим були порушені його права на участь у приватизації житла. Також позивачем як законним представником доньки ОСОБА_5 на той час, не приймалось рішення та не надавалася згода щодо її участі у приватизації житла, а саме квартири АДРЕСА_1 та підпис на заяві про передачу у спільну часткову власність зазначеного житла був зроблений від його імені шляхом його підроблення. Зазначений факт грубо порушує його права, тому що при винесенні рішення про приватизацію позивач перебував зареєстрованим по зазначеному об`єкту нерухомості і повинний бути учасником приватизації.

Представник позивача адвокат Стецюк С.Б. подав до суду заяву в якій зазначив що просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя ОСОБА_1 підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , батьки позивача ОСОБА_1 , подали до суду заяву в якій визнали позовні вимоги у повному обсязі. У заяві про визнання позову відповідачі зазначили, що на час подачі ними заяви на приватизацію двох кімнат, загальною площею - 44,7 кв.м. у гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , наш син, ОСОБА_1 , перебував у відрядженні. Окрім цього зазначили, що 05.03.2003 року, ними була придбана за договором купівлі-продажу кімната у гуртожитку, яка складає 164/1000 частин квартир АДРЕСА_3 , яка оформлена на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим їх поставили перед фактом під час приватизації кімнат у гуртожитку на АДРЕСА_4 , що позивач не має права приймати участь у приватизації двох кімнат, загальною площею - 44,7 кв.м у гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у якій він був зареєстрований та постійно проживав з 23.11.1987 року по теперішній час. Під час подачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від свого імені та імені неповнолітньої онуки, ОСОБА_6 ,заяви на приватизацію зазначених кімнат, ОСОБА_2 , було поставлений підпис від імені сина, при тому, що його згода щодо її участі у приватизації житла була відсутня так як його не було у місті Одесі. ОСОБА_2 стверджує що нею особисто була написана заява до Агенції приватизації житла, та підписана від імені сина, ОСОБА_1 , про відмову від приватизації двох кімнат загальною площею - 44,7 кв.м у гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на їхню користь. Відповідачі визнають позов та підтверджують, що ОСОБА_2 , було зазначено у заяві від 28.04.2012 року, на ім`я керівника Агенції приватизації житла, підписаної нею від імені сина, ОСОБА_1 , що він просить приватизувати дві кімнати у квартирі АДРЕСА_5 , без його участі на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 , так як має власність по АДРЕСА_6 . Відповідачі підтвердили, ОСОБА_1 , про існування підписаних ОСОБА_2 , заяв до Агенції приватизації міста Одеси стало відомо лише після отримання Малиновським районним судом м.Одеси приватизаційної справи з ОМБТІ та РОН по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло недійсним (справа № 521/18754/17), у якій знаходяться усі докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Відповідачка в судові засідання не з`являлася, про час та місце судового засідання повідомлявся шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ст.128 ч.11 ЦПК України.

Від Департаменту міського господарства Одеської міської ради та Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» відзив або заперечення на позовні вимоги ОСОБА_1 не надійшли. Представники названих відповідачів в судове засідання не з`явились, про день і час слухання справи були повідомлені судом належним чином, причини неявки суду не повідомили.

За заявою позивача до матеріалів даної цивільної справи приєднано документи витребувані Малиновським районним судом міста Одеси з КП «Міське агентство з приватизації житла» в межах розгляду цивільної справи № 521/18754/17 між тими ж сторонами на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018. Судом залучено копію приватизаційної справи щодо приватизації 10.05.2012 р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 80/1000 частин секції гуртожитку, що складає 44,70 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , їх син ОСОБА_1 та онука і донька позивача відповідно, ОСОБА_5 , 2010 року народження, проживали і були зареєстровані в к. 2 загальною площею 44,70 кв.м., гуртожитку, за адресою АДРЕСА_4 . Наймачем цієї житлової площі була ОСОБА_2 ..

26.04.2012 року до КП «Міське агентство з приватизації житла» надійшла заява від ОСОБА_2 про оформлення передачі в приватну спільну часткову власність жилих приміщень в гуртожитку к. 2 за адресою АДРЕСА_4 , а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 Заява підписана ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_5 До заяви додані довідка про склад сім`ї та реєстрацію, виписки з особового рахунку, завірені паспортисткою та начальником КП «ЖКС «Черьомушки», а також довідки КП «ОМБТІ і РОН» про відсутність у заявників нерухомого майна на праві приватної власності і довідки КП «Міське агентство з приватизації житла» про неприйняття участі в приватизації державного житла і невикористання житлових чеків. Відповідно до договору купівлі-продажу 05.03.2003 року і довідки КП «ОМБТІ і РОН» № 319026.70.12 від 20.01.2012 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 164/1000 частки кв. АДРЕСА_3 . 04.05.2012 року до КП «Міське агентство з приватизації житла» надійшла заява від ОСОБА_1 про приватизацію к. 2 по АДРЕСА_4 без його участі на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 . В цій заяві ОСОБА_1 зазначив, що має власність кв. АДРЕСА_3 і що претензій по квартирі, що приватизується він не має. Підпис ОСОБА_1 завірений начальником дільниці № 3 К «ЖКС «Черьомушки».

Відповідно до розпорядження органу приватизації № 217636 від 10.05.2012 р. про та свідоцтва про право власності на житло, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради від 10.05.2012 р., у спільну часткову, в рівних частках, власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 передані 80/1000 частин кімнати № 2 загальною площею 44,7 кв.м. у секції гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 .

Зазначені обставини підтверджуються отриманими судом з КП «Міське агентство з приватизації житла» і досліджені копією приватизаційної справи щодо приватизації 10.05.2012 р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 80/1000 частин секції гуртожитку, що складає 44,70 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Сторона позивача заперечує підписання ОСОБА_1 заяви від 28.04.2012 року про відмову від приватизації житла та заяви від 25.04.2012 року про передачу у приватну спільну часткову власність зазначених житлових кімнат на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ..

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Таким законом є закон « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», в якому в преамбулі і в ст. 1 передбачено, що цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону. Сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла.

ОСОБА_1 , як особа що мав власне житло, не вправі був приймати участь у його приватизації.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Аналогічне положення міститься у п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 N 396 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 р. за N 109/17404.

Позивач ОСОБА_1 зазначає що не надавав таку письмову згоду. Відповідачка ОСОБА_2 у заяві поданій до суду, підтверджувала що підробила заяву від імені свого сина, про що останній дізнався тільки 14.08.2017 року. В уточненій заяві поданій до суду 27.02.2019 року ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог просив суд призначити по цивільній справі за його позовом про визнання недійсними та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майна та визнання недійсними заяви про відмову від приватизації та заяви про передачу житла у власність судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області.

Представник позивача адвокат Стецюк С.Б. клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявляв. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25 травня 2019 року подали заяву, в якій зазначили, що факт підробки заяви поданої до керівника органа приватизації м. Одеси від начебто ОСОБА_1 , визнає його мати відповідачка по справі ОСОБА_2 , тому проведення експертизи є недоцільним.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1.письмовими, речовими і електронними доказами;2.висновками експертів;3) показами свідків. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підвереджувати іншими засобами доказування. За правилами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши вищенаведені вимоги закону суд приходить до висновку, що визнання особою факту підробки документу, на підставі якого проведено приватизацію житла, в сенсі ст. 77,78 ЦПК України не може бути належним та допустимим доказом, оскільки він не стосується предмету доказування, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі судом також приймається до уваги що підпис у заяві складеної та підписана від імені ОСОБА_1 на ім`я керівника органа приватизації м. Одеси завірена начальником дільниці №3 КП «ЖКС «Черьомушки», що спростовує твердження позивача та визнання відповідачкою твердження про підробку вказаного документу.

Таким чином, виходячи з принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства (ст.ст. 12 і 13 ЦПК України), розглядаючи справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсними та скасування розпорядження органу приватизації № 217636 від 10.05.2012 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради від 10.05.2012 року на житлові кімнати, загальною площею 44,7 кв.м. у секції гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , виданих на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та визнання недійсними заяви про відмову від приватизації та заяви про передачу житла у власність.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсними заяви про відмову від приватизації та заяви про передачу житла у власність, суд також дійшов наступних висновків.Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: 1)визнання права, 2)визнання правочину недійсним, 3)припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна право відношення; 7) припинення право відношення, 8) відшкодування збитків; 9) відшкодування моральної ( не майнової шкоди) 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб. Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках встановлених законом або за домовленістю з цими особами. Нормативне визначення правочинів, що наводиться в ст.202 ЦК України, має істотне практичне значення: воно визначає предмет, регулювання якого здійснюється нормами глави 16 ЦК, а також іншими положеннями законодавства, що встановлені стосовно правочинів. Правочин це юридичний факт, як і будь-який юридичний факт у сфері цивільного права, правочин тягне набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Враховуючи вищевикладене заява про відмову від приватизації та заява про передачу житла у власність в розумінні ст.202 ЦК України правочинами не являються, тому визначений позивачем спосіб захисту його цивільного права такий як визнання недійсними заяви про відмову від приватизації та заяви про передачу житла у власність, не відповідає вимогам ст.16 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 76, 263-265, 354 ЦПК України, -

С У Д

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання недійсними та скасування розпорядження органу приватизації № 217636 від 10.05.2012 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради від 10.05.2012 року на житлові кімнати, загальною площею 44,7 кв.м. у секції гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , виданих на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про визнання недійсними заяви про відмову від приватизації та заяви про передачу житла у власність відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 03 жовтня 2019 року.

С У Д Д Я:

03.10.19