Справа №639/1932/19
Провадження №2/639/1151/19
24 вересня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретарів - Кузнецової А.О., Волкової С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна,-
02.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третьою особою зазначивши Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ДВС у Жовтневому районі м. Харкова від 14.03.2007 року, квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.01.2001 року.
У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна. Призначено судове засідання.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 24.09.2019 року, не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути вказану цивільну справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи і надав додаткові докази.
Належним чином повідомлений згідно вимог ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.09.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Судом, на підставі досліджених письмових доказів, встановлені такі фактичні обставини і визначений зміст спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05.12.2006 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в сумі 13 627,18 грн., моральну шкоду в сумі 25 000 грн., судові витрати по оплаті експертних послуг 415 грн., за відправку телеграми з повідомленням про проведення експертизи 10 грн., витрат по сплаті держмита 130 грн., витрат на Інформаційно-технічне забезпечення 30 грн., а всього 39 212,18 грн. (а.с.7).
На підставі вищевказаного рішення Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист, на підставі якого Державною виконавчою службою у Жовтневому районі м. Харкова відкрито виконавче провадження - 14.03.2007 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження 326/1-07 (а.с.8-9).
Відповідно до вищевказаної постанови від 14.03.2007 року, а також постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.03.2007 року, з метою забезпечення виконання судового рішення, на все належне ОСОБА_1 майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (а.с.10).
Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13.08.2009 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 05.12.2006 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду іншому судді (а.с.11).
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди повністю відмовлено. Рішення набрало законної сили 14.09.2010 року (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 06.11.2001 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартири АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно з повідомлення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 21.01.2019 року за №1052457 щодо надання із матеріалів інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 копії постанови про арешт, надано ОСОБА_1 із матеріалів інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 копію постанови ДВС у Жовтневому районі м. Харкова від 14.03.2007, серія НОМЕР_2 , згідно якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.14).

19.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна, та 05.03.2019 року отримав відповідь начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Амельченка В.П., в якій останній повідомив, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №8542272 з примусового виконання виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області № 2-4560 від 30.01.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 39212,18 грн. Вищевказане виконавче провадження 21.11.2009 року завершено у зв`язку з відсутністю у боржника майна - на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року) та виконавчий документ повернуто стягувачу. Виконавче провадження в подальшому знищено за закінченням терміну зберігання відповідно до розділу XI правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5. З посиланням на статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2016 року), в якій передбачені виключні підстави для зняття арешту з майна боржника, позивачу відмовлено у задоволенні його заяви та зазначено, що підстав для зняття арешту з всього майна не вбачається (а.с.15).

Разом з тим, відповідь від 09.09.2019 року Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на адвокатський запит від 06.09.2019 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.09.2019 року за №180226011 свідчать про те, що згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників встановлено що на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження, за яким боржником є ОСОБА_1 . Відповідно до даних Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) накладений арешт на підставі постанови ДВС у Жовтневому районі м. Харкова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№ 578528 від 14.03.2007 року. Більш детальної інформації щодо накладення вказаного арешту надати не вбачається можливим через те, строк зберігання вказаних виконавчих проваджень переданих до архіву закінчився.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Згідно з ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла до 05.10.2016 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ) арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Так, на підставі досліджених письмових доказів, беручи до уваги те, що відповідач у судові засідання не з`явився та не надав відзиву з відповідними запереченнями, судом встановлено, що рішення суду, на підставі якого здійснювалося примусове виконання на накладено арешт, скасовано та в подальшому, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі, виконавче провадження знищено, а інших відкритих виконавчих проваджень відносно позивача ОСОБА_1 немає. Зважаючи на викладені обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно позивача, останній має перешкоди у здійсненні ним права власності щодо квартири АДРЕСА_1 . Оскільки позивачу відмовлено у скасуванні арешту в позасудовому порядку,тому право власності позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом звільнення з-під арешту квартири, що належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.11.2001 року. Отже позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до копії посвідчення Головного управління Національної гвардії України, серії МВ №051349 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с.18).

Разом з тим, у зв`язку з задоволенням позову та беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного і керуючись Конституцією України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 1268 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна - задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ДВС у Жовтневому районі м. Харкова АА№578528 від 14.03.2007 року, квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.11.2001 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії МВМ Жовтневого РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 27.09.1997 року, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованим за вказаною адресою не значиться,

Третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, місцезнаходження: 61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 58.

Повне рішення складено 03.10.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова