Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 522/16045/15-ц

провадження № 61-43468ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю, Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2018 року у складі судді Погорєлової С. О.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивований тим, що 15 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 1506/0408/45-012, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 225 000,00 дол. США з розрахунку 11,9 відсотків річних за користування кредитом на строк до 15 квітня 2038 року.

Із метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором про надання кредиту ОСОБА_2 за договором іпотеки від 15 квітня 2008 року передала в іпотеку нерухоме майно - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 104,4 кв. м., житловою - 66,3 кв. м, та належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 2008 року № 3389. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконувала, унаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 5 152 783,35 грн.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитом, унаслідок чого до позивача перейшло право вимоги, що виникло із кредитного договору та договору іпотеки, у обсязі та на умовах, які існували у первісного кредитора.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд у рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості за договором про надання кредиту в розмірі 5 152 783,35 грн, що складаються із суми заборгованості за кредитом - 4 390 939,88 грн, суми заборгованості за відсотками - 598 622,81 грн, пені - 163 220,66 грн, трьох відсотків від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту - 1 022,14 грн, трьох відсотків від простроченої суми заборгованості за відсотками - 8 568,60 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15 квітня 2008 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року у задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

У березні 2018 року ПАТ «Дельта Банк»звернулося до Апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року апеляційну скарга ПАТ «Дельта Банк» залишена без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема вказати інші підстави для поновлення строку, сплатити судовий збір у розмірі 115 937,63 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ухвала Апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року виконана не у повному обсязі, а саме: апелянтом не доплачено судовий збір у розмірі 110 456,63 грн, а також не вказані інші причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що 25 травня 2018 року на виконання ухвали Апеляційного суду Одеської області 02 квітня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначено, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про направлення та отримання ПАТ «Дельта Банк» рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року, а тому строк на апеляційне оскарження необхідно обраховувати із моменту ознайомлення з матеріалами справи - 21 березня 2018 року. Також заявник вказує на те що суд апеляційної інстанції неправильно обрахував суму судового збору.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано матеріали справи та надано строк на подання відзиву.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає з положень Конституції України.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

За змістом статті 354 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на апеляційне оскарження, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позовної заяви), ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, ставку судового збору за подання відповідачем апеляційної скарги необхідно розраховувати виходячи зі ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви у 2015 року відповідно до Закону України «Про судовий збір», у редакції, яка була чинна на момент звернення позивача до суду.

Розраховуючи судовий збір, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір», у редакції, яка була чинна на момент звернення позивача до суду із позовом,ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру не могла перевищувати 3 розмірів мінімальної заробітної плати, у зв`язку із чим помилково визначив розмір судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 115 937,63 грн. Проте, це не вплинуло на правильність оскаржуваної ухвали з огляду на таке.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що заявником подана апеляційна скарга після пропущення процесуального строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, а наведені ним підстави про поновлення цього строку є неповажним, оскільки ПАТ «Дельта Банк» своєчасно отримувало копію оскаржуваного судового рішення, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказах, а саме рекомендованого поштового повідомлення.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» посилається на те, що копію рішення суду першої інстанції товариство не отримувало, зі змістом вказаного рішення представник ознайомився із матеріалів справи лише 21 березня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Посилання ПАТ «Дельта Банк» на те, що зі змістом рішення суду першої інстанції їхній представник ознайомився лише 21 березня 2018 року не можна визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження тривалістю більше ніж на 6 місяців з таких підстав.

Як вбачається із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року зареєстроване 31 липня 2017 року, а 02 серпня 2017 року воно - оприлюднено.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, з 02 серпня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» мало можливість ознайомитись із рішенням суду першої інстанції.

Позивачем не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало йому ознайомитись із судовим рішенням суду першої інстанції та подати належно оформлену апеляційну скаргу протягом 30 днів із дня складення повного тексту цього рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Наведене свідчить про те, що ПАТ «Дельта Банк» не виконало вимоги ухвали суду про усунення недоліків та не навело інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ухвали суду виконані не у повному обсязі, тому апеляційна скарга визнана неподаною та повернута заявникові.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

Ю. І. Гулейков

Г. І. Усик