Справа №:755/6280/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

за участі:

скаржника - ОСОБА_1 ,

представника скаржника - ОСОБА_2,

особи, дії якої оскаржуються - Воротнікова А.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_4 , на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воротнікової Анни Сергіївни,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воротнікової А.С., посилаючись на те, що 03.01.2019 року було відкрито виконавче провадження № 580011722 щодо зобов`язання її та її доньки ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Дана квартира належить на праві власності їй, її доньці та ОСОБА_4 ОСОБА_4 придбав 1/3 частину квартири на електронних торгах за борги її колишнього чоловіка ОСОБА_6 . Про рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2018 року їй не було відомо. З моменту винесення рішення Вищим спеціалізованим судом України про оскарження нею електронних торгів, вони з ОСОБА_4 дійшли згоди про продаж даної квартири, про що вона дала ОСОБА_4 завдаток у розмірі 1000,00 доларів США, та останній написав розписку від 31.08.2018 року. У грудні 2018 року знайшлися покупці квартири, та 24.01.2019 року укладено попередній договір про продаж квартири з ОСОБА_7 , надано завдаток за квартиру. Ніхто перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою не чинив. При укладенні попереднього договору був присутній і ОСОБА_4 15.02.2019 року нею, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі продажу квартири з ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 отримав грошову суму за свою частку у повному обсязі. В березні 2019 року вона та донька отримали дві постанови виконавця від 03.01.2019 року та 30.01.2019 року про відкриття виконавчого провадження, та про стягнення виконавчого збору і штрафу за невиконання рішення суду від 04.09.2018 року. Однак, на той момент вже було вирішено питання з ОСОБА_4 щодо продажу квартири, та 29.01.2019 року у квартирі нікого не було, оскільки вона (скаржник) була за кордоном, а її донька проживає з чоловіком за іншою адресою. А 16.04.2019 року виконавцем внесено постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, і це через два місяці після продажу квартири. У зв`язку з викладеними обставинами просила визнати дії виконавця незаконними, скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, про накладення штрафу, про стягнення виконавчого збору та коштів за проведення виконавчих дій.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали обставини викладені в скарзі, уточнені та доповнені вимоги, просили їх задовольнити. Заявник додатково зазначила про те, що після рішення касаційної інстанції від 10.05.2018 року, вони з ОСОБА_4 у липні 2018 року домовились про продаж квартири. В серпні він зателефонував і сказав, що чекати він не може, та вона дала йому завдаток у розмірі 1000 доларів США. Вона постійно телефонувала ОСОБА_4 та розповідала про продаж квартири. В листопаді вона з ОСОБА_8 та брокерами поїхали оформляти договір продажу, але покупець зірвав угоду, та 24.01.2019 року був підписаний попередній договір. 25.01.2019 року вона поїхала до Росії, приїхала 11.02.2019 року, та 15.02.2019 року квартира була продана, ОСОБА_4 отримав гроші. Зауважила, що документи з виконавчої служби отримала у березні 2019 року.

В судовому засіданні виконавець зі скаргою не погодився, зазначив, що 03.01.2019 року було відкрито виконавче провадження за заявою ОСОБА_8 , де була зазначена і сума виконавчого збору. 29.01.2019 року був вихід по місцю знаходження квартири, та встановлено, що рішення суду не виконане. У квітні 2019 року Семенов подав заяву про повернення виконавчого листа без виконання, 16.04.2019 року виконавчий документ був повернутий стягувачу.

Стягувач до суду не з`явився, про день та час місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Суд, вислухавши пояснення заявника, її представника, та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 24.04.2019 року у справі відкрито провадження та до участі у справі залучено стягувача - ОСОБА_4

03.07.2019 року надійшла уточнена та доповнена скарга.

17.07.2019 року на вимогу суду надійшла копія виконавчого провадження.

В суді встановлено, що 04.09.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою, та зобов`язано останніх не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

05.12.2018 року ОСОБА_4 отримав виконавчі листи.

03.01.2019 року ОСОБА_4 пред`явив виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

03.01.2019 року державним виконавцем Воротніковою А. С. відкрито виконавче провадження № 58001722, де був визначений виконавчий збір у розмірі 8346 грн., та зобов`язано ОСОБА_1 виконати рішення у добровільному поряду протягом 10 робочих днів. Копія постанови направлена рекомендованим листом боржнику 16.01.2019 року - через тринадцять днів після винесення постанови. Відомості про її отримання відсутні.

Згідно акту державного виконавця (дата складання відсутня) 29.01.2019 року о 15.00 годині Воротнікова А.С. з ОСОБА_4 прибули до квартири АДРЕСА_1 , та до квартир потрапити не вдалось,оскільки двері ніхто не відчинив, зв`язатися з ОСОБА_1 не вдалось.

11.02.2019 року Воротнікова А.С. винесла постанову по залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть провадитись 04.03.2019 року о 09.30 годині. Однак, жодних даних про проведення будь-яких виконавчих дій в указану дату суду не було надано, виконавче провадження таких даних також не містить.

09.04.2019 року ОСОБА_4 подав до виконавчої служби заяву про повернення виконавчого листа без виконання, та повернення авансового внеску.

16.04.2019 року виконавцем Воротніковою А.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, та про повернення авансового внеску, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду.

Окрім того, 16.04.2019 року виконавцем винесено постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 8346 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 370 грн.

Встановлено, що 09.07.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено судове рішення, яким визнано виконавчий лист № 755/5935/16-ц від 05.12.2018 року про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою, в частині боржника ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню. Судове рішення обґрунтовано тим, що боржник добровільно виконав рішення суду внаслідок відчуження спірного об`єкту нерухомого майна з приводу якого виник спір між його власниками щодо спільного користування.

З наданих заявником документів встановлено, що 31.08.2018 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 1000 доларів США у якості авансу за придбання у нього 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

15.02.2019 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , які є власниками квартири АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 , укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

З копії закордонного паспорту встановлено, що ОСОБА_1 25.01.2019 року остання виїхала до Росії, та повернулась 11.02.2019 року. 15.02.2019 року був здійснений продаж квартири, та 28.02.2019 року ОСОБА_1 поїхала до Росії, і приїхала на України на прикінці березня.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Рішенням суду зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні квартирою, що є фактично вселенням до помешкання.

Згідно ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

По даній справі було встановлено, що станом на 29.01.2019 року державний виконавець не мав даних щодо повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження та добровільне виконання рішення суду. Окрім того, з 25.01.2019 року до 11.02.2019 року боржник не перебувала на території України. Дані обставини свідчать про те, що боржник не була обізнана про відкрите виконавче провадження та добровільне виконання рішення суду, що дає підстави скасувати постанову про накладення штрафу.

Судом враховується і те, що 15.02.2019 року спірна квартира, була продана. При вчиненні угоди був присутній і стягувач. Це свідчить про те, що рішення суду фактично є виконаним у добровільному порядку.

Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно п. 7 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Встановлено, що 09.07.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвалу, якою визнано виконавчий лист № 755/5935/16-ц, виданий 05 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , в частині боржника - ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням вимог законодавства, суд дійшов обґрунтованого висновку, що постанова виконавця від 16.04.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору підлягає скасуванню.

Частинами 2, 3, 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

По даній справі, як зазначалося вище, боржник не була обізнана про відкриття виконавчого провадження, дізналась лише у березні 2019 року, тоді як спірна квартира була продана 15.02.2019 року. Окрім того, до відкриття провадження стягувач та боржник вели перемовини щодо врегулювання питань по спірній квартирі, та у серпні 2018 року стягувачем були отримані кошти (аванс) у рахунок придбання його 1/3 частини квартири. Дані обставини свідчать про те, що підстави для стягнення витрат виконавчого провадження відсутні. При вирішенні даного питання враховується судом і те, що виконавець не роз`яснив з чого складаються дані витрати, куди вони були витрачені. Враховуючи викладене, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження підлягає скасуванню.

З приводу скасування постанови про відкриття виконавчого провадження суд відмовляє, оскільки відкриття відбувалось правомірно, та оскільки виконавче провадження завершено, виконавчий документ повернутий стягувачу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_4 , на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воротнікової Анни Сергіївни - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воротнікової Анни Сергіївни щодо винесення постанов про накладення штрафу, виконавчого збору та коштів за проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 58001722 - незаконними.

Скасувати постанову від 30.01.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн.

Скасувати постанови від 16.04.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 8346 грн. виконавчого збору та 370 грн. за проведення виконавчих дій.

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 08.10.2019 року.

Суддя: