Провадження № 2/470/3/19
Справа № 470/437/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Яцук Н.М. , відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представника відповідачів Бобка В.А. , секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Березнегувате в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зміну черговості у спадкуванні за законом,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2017 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідачів у якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина на три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та житловий будинок , розташований по АДРЕСА_3 . На випадок смерті ОСОБА_6 заповіту не складав, був зареєстрований та проживав один. До нотаріальної контори окрім неї з заявами про прийняття спадщини звернулися відповідачі ОСОБА_3 - сестра померлого та племінник ОСОБА_4 З 1976 року до дня смерті вона проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю, вони мали спільний бюджет і господарство, разом виховували її сина ОСОБА_7 ОСОБА_6 був зареєстрований у неї, і лише після смерті своїх батьків зареєструвався у власному будинку, де вони тримали спільне господарство. 27 липня 2004 року йому була встановлена друга група інвалідності, внаслідок опікової травми, через яку він потребував сторонньої допомоги та догляду, які лише вона йому надавала. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 з 1976 року по день його смерті та надати їй право на спадкування за законом разом з відповідачами, як спадкоємцями другої черги за законом.

Ухвалою судді Березнегуватського районного суду Міщенка Г.В. від 24 липня 2017 року у даній справі було відкрито провадження, а ухвалою судді цього ж суду Лусти С.А. від 20 липня 2018 року вказану цивільну справу було прийнято до його провадження.

Позивачка та її представник - адвокат Яцук Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник - адвокат Бобко В.А. в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечували через їх безпідставність та просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників провадження та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи, а саме копії паспорту позивачки вбачається, що вона з 06 квітня 1981 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно довідки Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області № 529 від 14 квітня 2017 року та актів обстеження місця проживання від 14 квітня 2017 року та 08 січня 2018 року, позивачка проживала однією сім`єю разом з сином ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який з 1976 року по 12 грудня 1990 року був зареєстрований за адресою її проживання, а з 12 грудня 1990 року по день смерті - по АДРЕСА_3 ( а.с.8-9, 77).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суду показали, що позивачка проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 з 1976 року по день смерті останнього. Спочатку ОСОБА_6 проживав у ОСОБА_1 , а після смерті батьків переїхав у їх будинок, де вони господарювали разом з позивачкою. Вони постійно тримали спільне господарство, разом обробляли городину, вели спільний бюджет, відновили кухню та ремонтували будинок, будували господарські будівлі, паркан, позивачка постійно готувала йому їжу, прала одяг. У ОСОБА_6 була інвалідність через вибух газу, доглядала за ним та допомагала йому лише позивачка з сином, які після його смерті займалися його похованням.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показав, що є сином позивачки, яка близько 40 років проживала разом із ОСОБА_6 однією сім`єю, вони мали спільний бюджет, господарство, він вважав його батьком, а ОСОБА_6 його сином . Після смерті своїх батьків ОСОБА_6 зареєструвався у їх будинку, але фактично лише доглядав за ним, оскільки господарство вони тримали на два будинки. Після отримання ОСОБА_6 травми, вони з мамою лікували та доглядали за ним, відповідачі участі у цьому не приймали. За життя ОСОБА_6 міг самостійно ходити, їсти, пити та користувався мобільним телефоном.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що починаючи з 1976 року і до часу смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка проживала спільно з ОСОБА_6 як дружина і чоловік однією сім`єю, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та допитаного як свідка відповідача ОСОБА_4 , які в судовому засіданні вказували на самостійне проживання ОСОБА_6 після смерті його батьків у будинку по АДРЕСА_3 та самостійне ведення домашнього господарства, оскільки вони спростовуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

У 2004 році стан здоров`я ОСОБА_6 погіршився внаслідок опікової хвороби, що підтверджується випискою з історії хвороби № 3896, та з 29 липня 2005 року йому було встановлено безстроково другу групу інвалідності (а.с.22-24).

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що є завідувачем опікового відділення лікарні № 3 м. Миколаєва. У 2004 році ОСОБА_6 поступив до них у важкому стані, оскільки мав 41% опіків тіла, а саме голови, шиї та кінцівок. На лікуванні він перебував близько 45 днів, під час якого потребував стороннього догляду, який йому надавала позивачка з сином. Після цього ОСОБА_6 періодично приїздив на обстеження та потребував санаторного лікування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.10).

Після його смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Висунської сільської рад Березнеуватського району Миколаївської області та житловий будинок, розташований по АДРЕСА_3 (а.с.13-17).

З копії спадкової справи № 261/2015 у спадковому реєстрі № 58385605 вбачається, що до Березнегуватської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачка та відповідачі, які є спадкоємцями померлого другої черги за законом. ОСОБА_3 є сестрою померлого, а ОСОБА_4 - племінник, у порядку ст.1266 ЦК України за правом представлення. Крім того, із заявою про прийняття спадщини зверталася племінниця ОСОБА_13 , однак вона заявою від 08 квітня 2016 року відмовилась від прийняття спадщини. Позивачка є спадкоємицею четвертої черги за законом (а.с.51-64).

Однак нотаріусом позивачці було відмовлено в оформленні спадкових прав та роз`яснено, що вона може бути закликана до спадкоємства у порядку статті 1264 ЦК України, як особа яка проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту сумісного проживання з ОСОБА_6 .

Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно пункту 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

За частиною першою статті 58 Конституції України, що визначає загальні правила дії законів та інших правових актів у часі, норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, не можна встановити факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_6 до 01 січня 2004 року, оскільки законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не мало правового значення. Відповідно термін проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу має обраховуватись з 01 січня 2004 року по 13 жовтня 2015 року, а тому вимоги позивачки в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Встановлення зазначеного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй право на спадкування майна ОСОБА_6 , як спадкоємиці четвертої черги за законом, відповідно до статті 1264 ЦК України. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 200/21452/15-ц.

Крім того, за частиною першою статті 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві; тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Як зазначив Верховний Суд у вказаній вище постанові, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти перелічених вище обставин.

За пунктом 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року - безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

З матеріалів справи вбачається та визнається сторонами, що ОСОБА_6 внаслідок отриманої навесні 2004 року опікової травми, з 30 березня до 14 травня 2004 року перебував на лікуванні у відділенні термічної травми та реконструктивної хірургії міської лікарні № 3, переніс кілька операції, а з 29 липня 2005 року друга група інвалідності була встановлена йому безстроково. Разом з тим безпорадний стан необхідно доводити відповідними записами в медичних документах, проте з 2004 року по 13 жовтня 2015 року ОСОБА_6 на лікуванні жодного разу не перебував, та хоча і був непрацездатним, однак крім санаторно-курортного лікування, іншого лікування, у тому числі і стороннього догляду, не потребував.

Дослідженні в сукупності докази, зокрема покази свідка ОСОБА_7 , фотознімки ОСОБА_6 на весіллі відповідача та DVD диск із записом весілля, свідчать про те, що ОСОБА_6 хоча і мав проблеми зі здоров`ям, які були наслідком перенесеної опікової травми, однак у безпорадному стані не перебував та був у змозі самостійно забезпечити умови власного життя. При цьому посилання позивачки на надання нею допомоги та підтримки ОСОБА_6 , на думку суду, свідчить лише про існування між ними відносин притаманних сім`ї.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовної вимоги позивачки про надання їй права на спадкування після смерті ОСОБА_6 разом із спадкоємцями другої черги за законом слід відмовити, за недоведеністю зазначеної вимоги.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню витрати на оплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в розмірі 320 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 січня 2004 року до 13 жовтня 2015 року.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зміну черговості у спадкуванні за законом, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору, в розмірі по 320 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 25 липня 2002 року.

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає по АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає по АДРЕСА_7 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 05 травня 2003 року.

Повний текст рішення виготовлено 07 жовтня 2019 року.

Суддя С. А. Луста