Ухвала

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 750/3428/19

провадження № 61-17122ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року.

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка, в якому просила стягнути з останнього заборгованість по виплаті надбавки за особливі умови роботи за період з 01 серпня 2014 року по 30 жовтня 2018 року включно у розмірі 69 983,00 грн, 1 021,87 грн на відшкодування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та 7 000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті надбавки за особливі умови роботи за період з 01 серпня 2014 року по 30 жовтня 2018 року включно у розмірі 69 983,00 грн, 1 021,87 грн на відшкодування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та 7 000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а всього 78 004,87 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року апеляційну скаргу Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2019 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка про стягнення коштів відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та відмовити у задоволенні апеляційної скарги Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову у даній справі становить 71 004,87 грн (заборгованість по виплаті надбавки за особливі умови роботи у розмірі 69 983,00 грн, компенсації втрати частини доходів у розмірі 1 021, 87 грн), яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100= 192 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Заявник стверджує, що дана справа становить значний суспільний інтерес, адже Ректором Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка були невідомо куди спрямовані кошти, котрі виділялись для виплати працівникам бібліотеки надбавки за особливі умови роботи. Винятковість справи обумовлена тим, що стягнута рішенням першої інстанції сума є значною для заявника і скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом поставило сім`ю заявника у скрутне фінансове становище.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що заявником не було наведено фактів та надано на їх підтвердження доказів, які б підтверджували, що справа становить значний суспільний інтерес або має для заявника виняткове значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т. Г. Шевченка про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара