ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7993/18 Номер провадження 22-ц/814/685/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

секретар Авраменко А.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України Полтавської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухвалене 10 січня 2019 року у складі судді Блажко І.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 39 309 грн. 94 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, та витрати на правову допомогу у сумі 5 820 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що з грудня 2005 року він отримує пенсію за віком.

Відповідно до положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України Пенсійний фонд України, як податковий агент, щомісячно утримував з його пенсії податок з доходів фізичних осіб.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Вважає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного у зазначеній частині закону щодо оподаткування пенсії йому було заподіяно майнову шкоду у виді утриманого податку з доходів фізичних осіб.

Окрім того, вказував на неправомірне стягнення з його пенсії військового збору та обмеження виплати пенсії 85 % від її розміру.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду вмотивоване тим, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України перестали діяти з дня визнання їх неконституційними, тобто з 27 лютого 2018 року, а тому правомірно застосовувались до цього часу.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , просили скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою незаконності положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України внаслідок неконституційності, а також наявності матеріальної шкоди, спричиненої дією неконституційних норм.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України 22 грудня 2005 року серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Згідно довідкою про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року (а.с. 17-18) за вказаний період з пенсії позивача було відраховано 587,92 грн. військового збору, 5 878,93 грн. податку на доходи фізичних осіб, 32 543,09 грн. відрахування в період роботи.

Відповідно до пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 розділу IV Кодексу (в редакції чинній на момент оподаткування грошового утримання позивача) - до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб зараховувалися суми пенсій (включаючи суму їхньої індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, одержуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їхній розмір перевищував три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), установленої на 1 січня звітного податкового року, - в частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їхньої виплати.

Щомісячна пенсія ОСОБА_1 встановлена в розмірі, що перевищує 10 розмірів неоподаткованого мінімуму, а тому підлягала оподаткуванню на загальних підставах в межах частини такого перевищення.

Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 у справі за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу I Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання) було вирішено: визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абз. 1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до ст. 91 ЗУ «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

При цьому, помилковим є посилання місцевого суду на конституційність положень абз. 1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до 27 лютого 2018 року, а отже відсутності факту порушення прав ОСОБА_1 на отримання пенсії у розмірі, встановленому законом.

Вищевказані положення Податкового кодексу України втратили чинність з 27 лютого 2018 року. Проте, втрата нормативно-правовим актом (або його частиною) чинності не тотожна його неконституційності. Конституційним Судом України визнано факт неконституційності положень абз. 1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, що вказує на те, що такі положення суперечили нормам конституції з моменту їх прийняття. Рішення Конституційного Суду України не створює юридичного факту неконституційності нормативно-правового акту, а встановлює наявність чи відсутність такого юридичного факту. Отже, положення абз. 1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України були неконституційними і до 27 лютого 2019 року.

З огляду на те, що виконання неконституційного нормативно-правового акту є недопустимим, оподаткування пенсії позивача є безпідставним та таким, що порушує його конституційні права.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.

При цьому, положення ч. 3 ст. 152 Основного Закону прямо відсилається на спеціальний закон, а тому відшкодування шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними, не може здійснюватися в іншому, аніж у встановленому законом порядку.

Проте, закон, який би встановлював порядок відшкодування державою матеріальної чи моральної шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними, на даний час не прийнятий.

Посилання апелянта на положення ст. 1175 ЦК України є безпідставним, оскільки вказана норма встановлює, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Таким чином, вказана норма права не поширюється на спірні правовідносини, оскільки вона врегульовує відшкодування шкоди, завданої нормативно-правовим актом, що був визнаний незаконним і скасований, а не законом, визнаним неконституційним.

За час дії неконституційних положень абз. 1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України з пенсія ОСОБА_1 виплачувалась не у повному обсязі із обмеженням у розмірі 85 %, тобто відбулася недоплата пенсії на суму 32 843,09 грн. Окрім того, відбувалось відрахування військового збору на загальну суму 587,92 грн. Проте, військовий збір та нарахована позивачем сума недоплаченої пенсії не охоплюється рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року, а тому вони не можуть бути відшкодовані на підставі ч. 3 ст. 152 Конституції України.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав чинності абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до 27 лютого 2018 року, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, наведених в мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, про відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун