Справа №:755/8211/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк», боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

установив:

Представник заявника звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2008 року у справі № 2-1179/08 на користь АКІБ «УкрСиббанк» стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 борг за кредитним договором у розмірі 436 337,74 грн., судовий збір - 1 770,00 грн., та витрати на ІТЗ - 30,00 грн. а всього - 438 067,74 грн. Рішення суду набрало законної сили 15.09.2008 року. 18.06.2009 року судом видано два виконавчі листи. Строк пред`явлення виконавчих листів - 3 роки. 24.06.2009 року до Відділу ДВС Дніпровського РУЮ м. Києва був скерований на виконання виконавчий лист на боржника ОСОБА_1 Довгий час не отримуючи ніяких відомостей по виконанню рішення суду, 21.08.2015 року представник банку звернувся до виконавчої служби з інформаційним запитом (отримано 21.08.2015 року). Однак, відповіді не отримав. 16.03.2016 року представник банку повторно звернувся із інформаційним запитом (отримано 16.03.2016 року). Відповіді виконавча служба не надала. 28.12.2017 року представник банку знову звернувся до виконавчої служби, та просив надати копії постанов виконавчого провадження. 17.10.2018 року представник банку знову був змушений звернутись до відділу із заявою по наданню інформації. 20.11.2018 року служба повідомила, що 18.12.2014 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувача у зв`язку із встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника (іпотечне майно), та у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Виконавче провадження знищено за встановленими строками. Доказів надсилання стягувачу виконавчого листа не було надано. До банку виконавчий документ не надходив, що свідчить про його втрату, у зв`язку з чим просив видати його дублікат, та поновити строк пред`явлення з викладених вище підстав.

До суду сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Матеріали цивільної справи № 2-1179/08 знищені за строками зберігання.

В суді встановлено, що 02.09.2008 року по справі № 2-1179/08 за позовною заявою АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми, постановлено заочне рішення, яким вимоги позивача були задоволені частково, з відповідачів стягнуто в солідарному порядку на користь банку борг в розмірі 436 337,74 грн., судовий збір - 1 770,00 грн., та витрати на ІТЗ - 30,00 грн. а всього - 438 067,74 грн. Рішення суду набуло законної сили.

18.06.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва видано два виконавчі листи - на боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

По даній справі заявник просить суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що судове рішення до цього часу не виконано, і не поновлення строку позбавляє банк на стягнення з боржника боргу.

Як встановлено з матеріалів справи, рішення суду набуло законної сили 15.09.2008 року, та 02.09.2008 року видано виконавчі листи.

З відповіді Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м Києва від 20.11.2018 року вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчий лист на боржника ОСОБА_1 перебував на у них виконанні, 17.07.2009 року було відкрито виконавче провадження. 18.12.2014 року виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із забороною на звернення стягнення майна, що передано в іпотеку, та у зв`язку з відсутністю іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, та відсутністю прибутків. Матеріали виконавчого провадження знищено відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженими наказом МЮУ від 07.06.2017 року № 1829/5.

По даній справі заявник посилається на те, що банк не отримував від виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документу та виконавчий лист, однак доказів цього не надав. Посилання на заяви від 20.08.2015 року, 16.03.2016 року, 28.12.2017 року та 17.10.2018 року щодо надання інформації по виконанню рішення суду, суд не приймає до уваги, оскільки лише заяви від 20.08.2015 року та 16.03.2016 року містять підтвердження про їх отримання виконавчою службою. Крім того, заявником не надано доказів тощо, що виконавча служба не надала відповіді на їх звернення, починаючи з 2015 року.

У даному випадку вбачається, що представник банку, починаючи з 20.08.2015 року(більше чотирьох років), не маючи жодної інформації про виконання рішення суду, та маючи права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, права на оскарження бездіяльності виконавчої служби до вищестоящих органів, суду, не вчинив жодної дії задля захисту прав банку.

Викладене свідчить про те, що представник заявника не надав жодного доказу на підтвердження своїх вимог.

Суд погоджується, що судове рішення має бути виконано, однак законодавством визначено строки, яких кожна сторона має дотримуватись.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву Акціонерного товариства «УкрСиббанк», боржники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: