ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5473/19 Головуючий суддя І інстанції Проценко Л. Г.
Провадження № 22-ц/818/4640/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Сащенка І.С., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника директора ТОВ «Фінанс Проперті Групп» Міхедова А.С. на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 08 серпня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Проценко Л.Г., по справі № 642/5473/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви,

встановив:

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, поданою до його пред`явлення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 вказала, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

08.06.2007р. вона уклала з ТОВ «Укрпромбанк» кредитний договір №410/ФКВ-07 та отримала кредит в розмірі 50000 доларів США.

В забезпечення цього кредитного договору з банком було укладено іпотечний договір, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 . В подальшому, 30 червня 2010р. за договором про передачу активів та кредитних зобов`язань, ТОВ «Укрпромбанк» передало даний кредит АТ «Дельта Банк». При укладенні кредитного договору, позивачка не надавала згоди на можливе подальше передавання кредиту іншому банку в разі банкрутства кредитодавця. АТ «Дельта Банк», отримавши право вимоги, спонукав її на укладення додаткових угод та сплату додаткових послуг і комісій, про які не йшлося у первинному договорі. В 2010 році ТОВ «Укрпромбанк» повідомляв її про стан заборгованості в розмірі 35011 доларів США, а ПАТ «Дельта Банк» - про 32561,66 доларів США. А даний час позивачці стало відомо, що 12.07.2019р. відбулися електронні торги і право вимоги за спірним кредитним договором, забезпечене іпотекою, перейшло до ТОВ «Фінанси Проперті Групп» у сумі 408050,00 грн.

Зазначила, що у зв`язку з вищевказаними чисельними порушеннями її прав, як споживача кредитного договору, вона буде звертатися до суду із вищевказаним позовом. Оскільки банківські установи не інформують її щодо дій за кредитним договором та договором іпотеки, а для підготовки позову необхідний час, позивачка зазначає, що існує реальна можливість відчуження належного їй нерухомого майна, що було забезпечене іпотекою на користь інших осіб без її відома. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 право власності на яку на даний час зареєстровано за ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінанс Проперті Груп» просить ухвалу про забезпечення позову скасувати.

Зазначило, що ухвала незаконна, необґрунтована, судом першої інстанції не дотримано вимог норм процесуального законодавства та правових висновків Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Вказало, що на підставі укладеного 08 червня 2007 року з ТОВ «Український промисловий банк» договору № 410/ФКВ-07 ОСОБА_1 отримала в кредит 50000 дол. США на 180 місяців з процентною ставкою за користування грошовими коштами у розмірі 14,6 % річних. У забезпечення виконання договору кредиту ОСОБА_1 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно до копії протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-05-24-000125-b 12 липня 2019 року відбулись електронні торги за якими ПАТ «Дельта Банк» виставив іпотечне майно на електронні торги, і переможцем стало ТОФ «Фінанс проперті групп».09 серпня 2019 року ТОФ «Фінанс проперті групп» на підставі нотаріально посвідченого договору № 1685/К придбало у ТОВ «Український промисловий банк» право вимоги за вказаним договором кредиту та іпотечним договором.

Внаслідок заборони відчуження ТОВ «Фінанс проперті групп» позбавлений законного права щодо володіння, користування та розпорядження майном, - вищевказаною квартирою на підставі сумнівних обґрунтувань ОСОБА_1 , якій було відомо про наявність у неї заборгованості за кредитним договором ще 30 червня 2010 року.

Згідно поданої заяви вбачається, що у даному випадку ОСОБА_1 не має ніяких вимог до третьої особи ТОВ «Фінанс проперті групп», його дії не оскаржує.

Вважає, що заява позивача спрямована на виключне обмеження права апелянта вільно реалізовувати своє право як нового кредитора та іпотекодержателя.

Вказав, що суд не з`ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність застосованого виду забезпечення позову заявленим вимогам, що порушує принцип співмірності застосованого заходу забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, що передбачено ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржена ухвала не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно вимог ст. ст. 149,150,151,152, 153 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що майбутнім предметом позову буде захист прав споживачів за кредитним договором, який забезпечено іпотекою, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Як вбачається із відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 26.08.1993. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі іпотечного договору від 08.06.2007 року, іпотекодержателем вказаної квартири зазначено ПАТ «Дельта банк» (а.с.11,12).

12 липня 2019 року проведено електронний аукціон стосовно лоту- право вимоги за кредитним договором №410/ФКВ-07 від 08.06.2007 року. Згідно до копії протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-05-24-000125-b 12 липня 2019 року відбулись електронні торги за якими ПАТ «Дельта Банк» виставив іпотечне майно на електронні торги, і переможцем аукціону визначено ТОВ «Фінанс Проперті Групп»(а.с.48).

09 серпня 2019 року ТОФ «Фінанс проперті групп» на підставі нотаріально посвідченого договору № 1685/К придбало у ТОВ «Український промисловий банк» право вимоги за вказаним договором кредиту та іпотечним договором.

ОСОБА_1 у поданій заяві було зазначено, що вона збирається подати до суду позов в межах Закону України «Про захист прав споживачів» до ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», третя особа: ТОВ «Фінанс Проперті Групп» про поновлення та захист прав споживача по кредитному договору.

Однак суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання до суду, не з`ясував предмет та підстави майбутнього позову, що в контексті вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України щодо співмірності заходів забезпечення позову заявленим позивачем (майбутнім) вимогам, внаслідок чого з порушенням передбаченого у ст. 11 ЦПК України принципу пропорційності, заборонив відчуження квартири, стосовно якої спору у даному випадку не виникло.

Згідно роз`яснень, які були надані судам у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», судам необхідно з`ясувати зміст спірних правовідносин, оцінювати наявність ризику невиконання вирогідного рішення суду та відповідності застосованих заходів забезпечення позову змісту спірних правовідносин, та можливих збитків від забезпечення позову.

Крім того, за змістом ст. 154 ЦПК України суд при застосуванні заходів забезпечення позову має обговорити необхідність вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Як вбачається з ОСОБА_1 не оспорює право власності на квартиру ТОВ «Фінанс проперті групп», а лише не погоджується з заборгованістю та наголошує, що вона при укладенні кредитного договору не надавала згоди на можливе подальше передавання кредиту іншому банку в разі банкрутства кредитодавця. АТ «Дельта Банк», отримавши право вимоги, спонукав її на укладення додаткових угод та сплату додаткових послуг і комісій, про які не йшлося у первинному договорі. Про те, що між ОСОБА_1 та ТОФ «Фінанс проперті групп» існує спір щодо кредитної заборгованості у заяві також не зазначено.

При цьому суд першої інстанції, встановивши, що у даному випадку відбулися електронні торги і право вимоги за спірним кредитним договором, забезпечене іпотекою, перейшло до нового кредитора ТОВ «Фінанси Проперті Групп» у сумі 408050,00 грн, в рахунок повернення безспірного боргу при наявності передбачених у ст. 154 ЦПК України підстав не навів в оскарженій ухвалі належного обґрунтування, чому він вважає за можливе не вимагати від ОСОБА_1 , яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача ПАТ «Дельта Банк», які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи предметом майбутнього спору між сторонами є лише кредитний договір. Тому застосований судом вид забезпечення, за відсутності відповідного зустрічного забезпечення відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) внаслідок припинення господарської діяльності, слід визнати непропорційним процесуальним тягарем.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином заборона відчуження квартири боржника, як захід забезпечення позову був судом першої інстанції застосований безпідставно, без з`ясування дійсного спору, який виник між сторонами забезпечення позову, і тому є неспівмірний застосованим обмеженням кредитору у стягненні безспірного боргу.

Оскільки суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, то відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене судове рішення повністю та задовольняє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника директора ТОВ «Фінанс Проперті Групп» Міхедова А.С. - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 08 серпня 2019 року про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 вересня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.С.Сащенко.

О.М.Хорошевський.