Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/2826/19
Провадження № 2/644/1418/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді Глібко О.В., за участю секретаря - Книшенко А.С., позивачки- ОСОБА_1 , представника позивачки- адвоката Харченка К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить суд відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , не позбавляючи їх батьківських прав; передати малолітню дитину їй на виховання; встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити її опікуном ОСОБА_1 , встановити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що має малолітню онуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою її сина ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Коли онуці виповнилося близько чотирьох років мати їх покинула у зв`язку з тим, що батько постійно вживав алкогольні напої та їх подружнє життя не складалося. Також позивач зазначає, що батько не працює, перебуває на повному її забезпеченні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. При цьому матір ОСОБА_5 також не приймає участі у вихованні дитини та всі ці обов`язки замість них виконує позивач - ОСОБА_1 .

Окрім цього, позивач зазначає, що ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння стає агресивним та не врівноваженим, у зв`язку з чим може заподіяти як психологічних так і фізичних страждань дитині.

Отже, беручи до уваги відсутність участі батьків в вихованні та розвитку дитини, пияцтво батька, байдужість матері, позивач вважає, що є достатньо підстав для того щоб вважати, що залишення дитини з батьком є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що надала до суду відзив та нотаріально посвідчену заяву, та в яких зазначила, шо вона повністю визнає позовні вимоги до неї та не заперечує проти їх задоволення. При цьому пояснила, що вони з ОСОБА_3 мають спільну дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після народження дитини вони проживали разом в квартирі ОСОБА_1 . Через деякий час вони почали проживати окремо від позивачки. Весь цей час ОСОБА_3 дозволяв собі зловживати алкогольними напоями, не дивлячись на народження дитини, постійного місця роботи у нього не було, їм допомагала матеріально ОСОБА_1 . Позивачка ОСОБА_1 є самодостатньою, чуйною та доброю людиною, любить ОСОБА_2 та може забезпечити її не тільки усім необхідним з матеріальної точки зору, а й увагою, яка так необхідна дитині в її віці. У зв`язку з чим вважає необхідним передати на виховання дитину ОСОБА_2 на виховання її бабусі ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, згідно його клопотання просив слухати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував та надав висновок №444 від 25.06.2019 року, згідно якого Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без позбавлення їх батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном малолітньої її бабусі ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідка, дослідивши докази та письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою суду від 17.04.2019 року провадження у справі відкрито, справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.06.2019 року справа призначена до судового розгляду по суті.

Судом встановлено, 02.09.2008 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління, актовий запис №638 (а. с. 10).

Мати дитини- ОСОБА_4 у 2012 році покинула доньку та ОСОБА_3 у зв`язку з постійними сварками з ним та його звичкою вживати алкогольні напої.

В липні 2013 року батька дитини- ОСОБА_3 було госпіталізовано до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» та в період з 30.07.2013 року по 02.08.2013 року він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «ОКПЛ №3» з первинним діагнозом - стан відміни алкоголю з делірієм та з заключним діагнозом - стан відміни алкоголю з делірієм, що підтверджується відповіддю адміністрації КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» №0121/4175 від 24.06.2019 року (а. с. 82).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як пояснила позивач та її представник, під час проходження ОСОБА_3 лікування та після нього, а саме з кінця липня 2013 та по 2014 рік онука проживала разом з позивачем та перебувала на навчанні в Харківській гімназії №172 Харківської міської ради Харківської області. Під час навчання в гімназії дитина відвідувала танцювальний гурток, виявляла бажання до навчання та розвитку в різних сферах своєї життєдіяльності, в чому її підтримувала бабуся та всіляко сприяла цьому. Після проходження батьком лікування останній вияв бажання приймати участь в вихованні ОСОБА_12 , наполягав на тому, що він покинув звичку вживати алкогольні напої та потребує спілкування з дитиною. При цьому онука також бажала спілкування з батьком та возз`єднання родини.

Позивач, розуміючи необхідність спілкування дитини з батьком та участі останнього в вихованні доньки, не заперечувала проти цього та забезпечила сина та онуку житловою площею, шляхом придбання 26.05.2015 року, на своє ім`я, квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а. с. 15-16).

Проте, батько дитини, не дивлячись на свої обіцянки, продовжує пиячити, не працює, перебуває на повному забезпеченні позивача, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Та всі ці обов`язки замість нього виконує позивач - ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №88 імені О.Г. Зубарєва ХМР Харківської області та характеристикою ОСОБА_2 (а .с. 17, 18).

Також позивач та її представник зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 перебувала у своєї тітки - ОСОБА_13 , звідки її забрав батько, який був напідпитку, тому ОСОБА_13 повідомила позивача про це та попросила проконтролювати те, як вони дістануться додому. Однак, ОСОБА_3 на телефонні дзвінки не відповідав та лише після того як ОСОБА_2 відповіла на телефонний дзвінок позивачу стало відомо, що батько не може йти та йому допомагають якісь жінки.

Позивач звернулась до своєї доньки - ОСОБА_15 та її чоловіка- ОСОБА_16 з проханням поїхати до ОСОБА_3 до дому та перевірити стан онуки та сина. Приїхавши на місце ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відчинила двері ОСОБА_17 та, увійшовши до квартири, вони побачили, що дитина перебуває у переляканому стані, а її батько знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, після чого, вони забрали дитину та передали її бабусі.

Наступного дня, на телефон позивача надійшов дзвінок від ОСОБА_3 та останній повідомив про необхідність повернути йому дитину на що бабуся повідомила, що не буде робити цього адже він, судячи по голосу, перебував у стані алкогольного сп`яніння, після чого він почав погрожувати позивачу та повідомив, що вона пожалкує про це.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_3 це її брат, ОСОБА_4 невістка, неповнолітня дитина її племінниця. З моменту народження ОСОБА_12 сторони по справі мешкали разом, коли дитині виповнилось чотири роки, мати від неї відмовилася, та пішла налагоджувати своє особисте життя. Батько дитини має інші інтереси, ніж виховувати донька, він пиячить. Вихованням ОСОБА_12 займається її бабуся ОСОБА_1 Відповідачу ОСОБА_3 відомо про справу в суді, але він за весь цей час з моменту ініціювання справи не відвідав доньку, не подзвонив спитати як у неї справи. Вважає, що залишати ОСОБА_2 з батьком не можливо, так як коли він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а це буває дуже часто, він веде себе неадекватно, стає агресивним та не врівноваженим, у зв`язку з чим може заподіяти як психологічних так і фізичних страждань дитині, мати ж дитини ОСОБА_4 самоусунулася від виховання доньки.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , яка є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 не виконує покладені на неї вищезазначені обов`язки. 12.02.2019 року вона вийшла заміж за іншого чоловіка узявши при цьому його прізвище - ОСОБА_18 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 12.02.2019 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а. с. 14).

Згідно відзиву на позовну заяву ОСОБА_4 зазначила, що неповнолітню ОСОБА_19 необхідно передати на виховання її бабусі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим нею було складено заяву про визнання позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, справжність підпису на якій було нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Богдановіч А.О. (а. с. 40). Крім того, як зазначила ОСОБА_4 , вона повністю припинила спілкуватись з ОСОБА_3 та лише зрідка спілкувалась з Владою. Донька їй повідомляла, що її вихованням займається бабуся ОСОБА_1 , яка забезпечує її матеріально.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постанововю ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої стаття 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд в першу чергу керується інтересами дитини.

У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життю, здоров`ю.

За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння.

Відповідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно висновку №444 від 25.06.2019 року, щодо доцільності відібрання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном дитини ОСОБА_1 Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, зазначає, що з 24.03.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно проживає з бабусею, ОСОБА_1 , за місцем її реєстрації. Батьки дитини фактично самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим департамент вважає за доцільне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без позбавлення їх батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуном малолітньої її бабусі ОСОБА_1 ( а. с. 114-115)

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що дійсно проживання дитини з батьком за адресою: АДРЕСА_3 , є небезпечним для життя та здоров`я дитини, відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками щодо дитини, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 не заперечує проти відібрання від неї дитини, суд дійшов висновку, що відібрання дитини від матері та батька є обґрунтованим та таким, що потребує захисту інтересів малолітньої ОСОБА_2 .

Частиною 3 ст. 170 СК України встановлено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Щодо аргументів, про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої онуки ОСОБА_2 , суд виходить із наступного.

Згідно із ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування тощо.

Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном чи піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Згідно з поданням Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про призначення опікуном малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , її бабусі, ОСОБА_1 від 27.06.2019р. №1936/0/202-19 у ОСОБА_1 , згідно з висновком про стан здоров`я, протипоказань до виконування обов`язків опікунства не виявлено. Спільно з нею проживає її чоловік ОСОБА_9 , 1954 року народження та донька - ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5, які не заперечують проти призначення позивача опікуном та надали медичні довідки. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає, що позивач може бути кандидатом в опікуни/піклувальники. Питання щодо призначення опікуном ОСОБА_2 її бабусі ОСОБА_1 додатково було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради 18.06.2019 року. ( а. с. 112-113)

Судом встановлено, що позивач та бабуся ОСОБА_2 - ОСОБА_1 працює на посаді директора ТОВ «ФК «Магнолія», зареєстрована та проживає в квартирі загальною площею 83,6 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20.03.1998 року (а .с. 20-22), що підтверджує можливість позивача забезпечити ОСОБА_2 , як житловою площею так і усім необхідним для її навчання та розвитку.

Згідно акту обстеження умов проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що квартира з ремонтом, облаштована необхідними меблями, побутовою технікою, для виховання та розвитку дитини створені такі умови: для дівчинки облаштовано окрему кімнату, в якій розташоване спальне місце, шафа для одягу, письмовий стіл. Для виховання та проживання дитини створено належні умови.

Крім того, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 13.05.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.

Відповідно довідки КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 07.05.2019 року № 782, медичної довідки КНП ХОР «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» серії 12ЯЯУ №361371, довідки № 000924 «Про обстеження на антитіла до вірусу імунодефіциту людини» та довідки про стан здоров`я ОСОБА_1 від 27.05.2019 року, остання не має протипоказань до виконання обов`язків опікунства.

Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач ОСОБА_20 має повну цивільну дієздатність, звернулася до суду з позовною заявою про призначення її опікуном над малолітньою дитиною, перебуває у родинних відносинах із малолітньою дитиною - є її рідною бабусею. Малолітня ОСОБА_2 на даний час проживає спільно зі своєю рідною бабусею ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, позивач займається її вихованням, піклується про стан її здоров`я, суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_2 .

Оскільки в даний час дитина мешкає з бабусею, вона займається вихованням та утриманням дитини, справляється з цим, позитивно характеризується, дитина оточена увагою та турботою, для виховання та проживання дитини створено належні умови, отже необхідно встановити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, враховуючи Декларацію прав дитини, Конвенцію ООН про права дитини, ЗУ «Про охорону дитинства, керуючись ст.ст. 7, 150, 155, 164, 170, 180-182, 243 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 142, 200, 206, 229, 247, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 22.07.1999 року; 61183, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 22.07.1999 року; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 , паспорт № НОМЕР_6 , виданий 01.04.2019 р., орган що видав 6316; АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_7 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , не позбавляючи їх батьківських прав.

Передати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виховання її бабусі ОСОБА_1 .

Встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити її опікуном ОСОБА_1 та встановити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути в дольовому співвідношенні з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 22.07.1999 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_7 , паспорт № НОМЕР_6 виданий 01.04.2019 року, орган, що видав 6316, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 на користь ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 22.07.1999 року; АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_4 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., а з кожного по 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 27.09.2019 року.

Суддя: О. В. Глібко