ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/1513/18

Головуючий у першій інстанції - Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1126/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

секретар: Позняк О.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство "Альфа-Банк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області у складі судді Киреєва О.В. від 14 червня 2019 року (повний текст ухвали складений 14 червня 2019 року) про закриття провадження в справі за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року Акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 64362,56 грн., з яких: тіло кредиту - 40598,65 грн., відсотки за користування кредитом - 771,60 грн., прострочене тіло кредиту - 20068,87 грн., штраф - 2923,44 грн., та 1762 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2019 року провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі АТ "Альфа-Банк" просить скасувати ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги АТ "Альфа-Банк" зводяться до того, що оскаржувана ухвала суду постановлена за неповного з`ясування обставин справи, суперечить нормам процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

АТ "Альфа-Банк" зазначає, що висновки суду щодо відсутності предмета спору зроблені поверхово, з порушенням норм процесуального права та норм чинного законодавства та без належного дослідження матеріалів справи. Так, Носівський районний суд в оскаржуваній ухвалі зазначив як доказ відсутності предмета спору надані відповідачем квитанції про здійснення в рахунок погашення заборгованості платежів на суму 50000 грн. та 14362,56 грн. і дійшов висновку, що ОСОБА_1 погасила заборгованість в повному обсязі. Проте, відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. В порушення зазначених вимог закону позивач не отримав від відповідача копії наданих до суду доказів - квитанцій про здійснення платежів на користь АТ "Альфа-Банк", а тому був позбавлений можливості підтвердити чи спростувати надані стороною докази.

Також АТ "Альфа-Банк" зазначає, що на даний час заборгованість за Кредитним договором від 27.02.2018 в повному обсязі не погашена.

ОСОБА_1 передбаченим ст. 360 ЦПК України правом подачі відзиву на апеляційну скаргу АТ "Альфа-Банк" не скористалася.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, на відміну від раніше чинної конституційної норми про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Проте, поняття "юридичний спір" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття "спір про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Обґрунтовуючи наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, суд першої інстанції послався на те, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 22 січня та 14 червня 2019 року здійснила платежі на користь АТ "Альфа-Банк" у розмірі відповідно 50 000 грн. та 14 362,56 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.50, 57), тобто погасила заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2018 року у повному обсязі.

Проте, такий висновок суду не ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів і є передчасним.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не отримав від відповідача копії наданих до суду доказів - квитанцій про здійснення платежів на користь АТ "Альфа-Банк", а тому був позбавлений можливості підтвердити чи спростувати надані стороною докази.

Крім того, до апеляційного суду позивачем було надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором від 27.02.2018 (з підтвердженням надсилання його копії відповідачу), з якого вбачається наявність заборгованості за кредитним договором в сумі 14165,81 грн.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що висновок суду про те, що здійснивши платежі на користь АТ "Альфа-Банк" у розмірі відповідно 50 000 грн. та 14 362,56 грн., ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2018 року у повному обсязі, є передчасним.

Фактично суд допустив однобічність у дослідженні доказів і не перевірив усіх обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень, та не надав мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ "Альфа-Банк" підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі - скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: