22-ц/804/2214/19
264/2257/16-ц

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 264/2257/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/2214/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Попової С.А.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони :

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2019 року, у складі судді Литвиненко Н.В., дата складення повного судового рішення 22 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (назву змінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з урахуванням уточнень зазначило, що 21 травня 2009 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір №б/н, відповідно до якого боржник отримав кредит у розмірі 14700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач ОСОБА_1 15 вересня 2015 року банком була направлена претензія кредитора до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 21 травня 2009 року становила 30 099,52 грн. За період з 07 липня 2015 року по 21 січня 2019 року відповідач внесла на погашення кредитної заборгованості певну суму, а тому, залишок заборгованості складає 15039,12 грн.: 989,70 грн. заборгованість за кредитом, 14 049,42 заборгованість за процентами. Вказану суму, разом із витратами по сплаті судового збору та витратами на проведення експертної оцінки спадкового майна, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 21 травня 2009 року у розмірі 5837,51грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи - 3432,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що станом на 16 квітня 2019 року відповідач виконала обов`язок спадкоємця по сплаті заборгованості в розмірі 16 000 грн., тому провадження у справі повинно бути закрито; викладені вимоги позивача до ОСОБА_1 про розмір заборгованості є різними та необґрунтованими; позивач неправомірно в односторонньому порядку збільшив проценту ставку за кредитом з 30% до 43,2 %, при цьому не надавши згоду ОСОБА_3 на збільшення процентної ставки, або повідомлення про це боржника; зміна тарифного плану через SMS-повідомлення не може бути прийнята до уваги, оскільки таке повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки не є належним; уточнені вимоги банку відповідач не отримувала, а тому вимоги позивача про судові витрати повинні бути задоволені пропорційно задоволених вимог.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , яка підтримала скаргу, заперечення представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Малервейн М.С., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 травня 2009 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 14700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1084, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05 вересня 2015 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлено до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно ОСОБА_3 з зазначенням про наявність заборгованості боржника перед банком (а.с.28).

За даними Третьої маріупольської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не відкривалась.

Згідно реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій до спадкоємців, 18 листопада 2015 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено лист-претензію до ОСОБА_1 , в якому зазначено, що станом на дату смерті заборгованість позичальника складала 13001,68 грн.(а.с.34).

З довідки Бюро технічної інвентаризації м.Маріуполя вбачається, що ОСОБА_3 був власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 23 листопада 2001 року. Вартість квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку, площею 88,1 кв.м за даними судової технічної експертизи, проведеної з дозволу та у присутності відповідача, становить 308 729 грн., а квартири АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 - 210 938 грн.(а.с.117143-154).

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_3 , заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2009 року в розмірі 5 837,51 грн., суд першої інстанції виходив з того, що на день смерті ОСОБА_3 його заборгованість перед банком за кредитом та процентами становила 24 621, 04 грн. (відповідно 15747 + 8874,04), а оскільки відповідач погасила частково борг перед банком в сумі 18 783,53 грн., залишок заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_1 в розмірі 5 837,51 грн. (24621,04-18783,53).

З цими висновками суду не можна не погодитися.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.3,25-26).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що 15 вересня 2015 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надіслало до Третьої маріупольської нотаріальної контори претензію кредитора з проханням повідомити спадкоємців померлого ОСОБА_3 про наявність заборгованості перед банком в розмірі 15150,44 грн.(а.с.29).

09 листопада 2015 року банк направив особисто ОСОБА_1 лист-претензію з вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13001,68 грн.(а.с.33).

За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Між тим зі справи вбачається, що на цю вимогу ОСОБА_1 належним чином не відреагувала, погашення заборгованості до часу звернення позивача до суду - у березні 2016 року, не провела, що призвело до виникнення спору та змусило АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернутися до суду з позовом у встановленому законом порядку про стягнення зі спадкоємця заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що банк неодноразово змінював розмір своїх вимог до ОСОБА_1 і суд першої інстанції фактично не встановив розмір цієї заборгованості є неспроможними, оскільки за вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається зі справи, на підтвердження своїх позовних вимог до ОСОБА_1 та розміру заборгованості за кредитним договором, позивач представив суду першої інстанції анкету-заяву ОСОБА_4 на видачу кредиту, Умови та правила надання банківських послуг, копію паспорта боржника та відповідача ОСОБА_1 , довідку про умови кредитування від 21 травня 2009 року (а.с.84), розрахунок заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2009 року, з позиціями щодо умов сплати кредитних коштів з визначенням окремої заборгованості по тілу кредиту та процентам за період з 22 травня 2009 року до дня смерті ОСОБА_4 , відомості про наявність у боржника спадкового майна у вигляді домоволодіння та його вартість, письмові пояснення представника відповідача, виходячи із заперечень ОСОБА_1 на позовну заяву.

Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням обставин справи та норм ЦПК України, колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог процесуального закону, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 і стягнення з неї, як спадкоємця ОСОБА_3 , на користь банку залишку заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2009 року в розмірі 5837,51 грн.

Той факт, що ОСОБА_1 на власний розсуд провела оплату заборгованості по кредиту в сумі 16 000 грн., яка не відповідала фактичній заборгованості, виходячи з представлених позивачем суду письмових доказів, свідчить про визнання відповідачем заборгованості, в тому числі і по процентам, оскільки борг за тілом кредиту на час смерті ОСОБА_4 , за представленим банком розрахунком, становив 15747 грн.

Зважаючи на те, що вимоги до ОСОБА_1 пред`явлені, як до спадкоємця ОСОБА_3 , який користувався кредитною лінією та вносив платежі на погашення кредиту та процентів, не оспорюючи за життя обґрунтованість цих платежів, підстави для скасування рішення у зв`язку з підвищенням процентів, відсутні (а.с.5-17,84).

При цьому колегія суддів не може не врахувати того факту, що позивач, змінюючи свої позовні вимоги 29 березня 2019 року, фактично провів розрахунок заборгованості по процентам, виходячи з початкової ставки за кредитом - 30%, та визначив цю заборгованість на час смерті боржника - 07 липня 2015 року, в розмірі 4038,63 грн., починаючи з дати підвищення процентів - 01 вересня 2014 року (а.с. 171).

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на час його смерті становила 24 621,04 грн. та складалася з заборгованості за кредитом 15747 грн. та заборгованості по процентам 8874,04 грн.(4835,41+4038,63).

Проте, як свідчить представлений суду розрахунок заборгованості по процентам, після смерті боржника з 27 липня 2015 року, та 21 січня 2019 року вносилися суми на погашення кредиту, в тому числі ОСОБА_1 16 000 грн., і за даними банку сума погашень становила 18 783,53 грн. (а.с.172).

Тому суд першої інстанції, дослідивши представлені докази, дійшов правильного висновку, що заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 21 травня 2009 року, яка виникла на час його смерті, в розмірі 5837,51 грн.(24621,04-18783,53) підлягає стягненню з ОСОБА_1 , яка фактично прийняла спадщину і вартість отриманого нею спадкового майна є достатньою для погашення заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.117,144-154).

Відтак рішення суду в цій частині постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Оскільки банком не заявлялися вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу та пені за кредитним договором від 21 травня 2009 року, доводи апеляційної скарги в цій частині визнаються безпідставними і до уваги не приймаються.

Як вбачається зі справи, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що понесені позивачем судові витрати у справі судовий збір та витрати на проведення судової технічної експертизи, відповідач повинна повністю відшкодувати АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Не погоджуючись з рішенням суду про відшкодування позивачу судових витрат у справі представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки вимоги банку були змінені та задоволені частково, то розподіл судових витрат повинен здійснюватися пропорційно задоволеним вимогам.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

Зі справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з урахуванням уточнень, були заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 на суму 15 039,12 грн., а задоволенні вимоги в розмірі 5 837,51 грн., що становить 38,8 % - (5 837,51 х100: 15 039,12 (а.с.157-158).

Встановлено, що витрати позивача, пов`язані з розглядом справи складаються з оплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою в розмірі 1378 грн. та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, в розмірі 3432 грн. (а.с.1,164).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням встановлених обставин у справі про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», колегія суддів дійшла висновку, що рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2019 року підлягає зміні в частині визначення розміру судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з визначенням витрат, що підлягають відшкодуванню в розмірі 534,66 грн. (1378х38,8%) - судовий збір у зв`язку зі зверненням до суду, та 1331,63 грн.(3432х38,8%) витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2019 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» () у відшкодування судового збору 534,66 грн. та у відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертизи 1331,62 грн.

В решті частини рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 27 вересня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А.Зайцева

С.А.Попова