Справа № 521/971/19
Провадження № 2/521/1875/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.
за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
До Малиновського районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , стягнути з ОСОБА_2 за нею грошові кошти в сумі 357303,04 грн., атакож понесені у справі судові витрати.
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився повідомлявся заздалегідь належним чином за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області причини неявки суду не повідомляв, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.
Дослідивши письмові докази та матеріали справи, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 13.05.2004 р. сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2019 р. (а.с. 9,128)
Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно п.п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
В період шлюбу, а саме 25.12.2007р. між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0148/07/08-N, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в розмірі 50 000 дол. США, із строком повернення до 24.12.2032р. та сплатою відсотків в розмірі 12,5 %, із призначенням кредитних коштів для придбання нерухомості на вторинному ринку. (а.с. 20-24)
25.12.2007р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 . (а.с. 29-30)
Крім того слід зазначити, що п. 11 відповідного договору купівлі-продажу вказано, що цей договір вчинений за письмовою нотаріально посвідченою згодою чоловіка покупця ( ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ) викладеною окремою заявою, яка зберігається у справах приватного нотаріуса. (а.с. 30)
Вищезазначений кредитний договір було забезпечено іпотечним договором, укладеним 26.12.2007р. між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 , предметом відповідного кредитного договору є квартира АДРЕСА_1 . (а.с. 25-28)
Частиною 3 ст. 61 СК України, передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2007р. ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу р№8003/25.12.2007. (а.с. 31)
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2011 р. по справі № 1512/2- 1893/11 із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було стягнуто солідарно на користь ПАТ «Банк «Форум» заборгованість за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р. в сумі 493 684,00 грн. та судові витрати в сумі 1820,00 грн. (а.с. 32-36)

10.05.2017 р. між ПАТ «Банк «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» був укладений договір відступлення права вимоги № 538-Ф, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» прийняло всі права вимоги за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р.

Згідно з паспортом активу, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007 р. станом на 01.10.2016 р. становив 1 080 972,08 грн.

Також 11.05.2017 р. між ПАТ «Банк «Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 26.12.2007 р.

В свою чергу 12.05.2017 року між ТОВ «Фінмарк» та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги № 128/12-16-К, за умовами якого права вимоги за кредитним договором від 25.12.2007 р. перейшли до ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2017 р. по справі № 1512/2-1893/11 було здійснено заміну стягувача у виконавчих провадженнях № 27555225, № 43958703, № 40910376 з ПАТ «Банк «Форум» на його правонаступника ОСОБА_3 (а.с. 38-39)

17.11.2017р. ОСОБА_1 отримала у борг від ОСОБА_4 , грошові кошти еквівалентні 40 000 дол. США, з ціллю погашення заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007р., про що було складено відповідну розписку. (а.с.40)

У відповідності до розписки від 20.11.2017р., складеної ОСОБА_3 , новим кредитором за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007р., отримав від ОСОБА_1 суму в розмірі 1080972,08 грн., в якості погашення заборгованості за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2007р., включно з тілом кредиту, процентів, штрафних санкцій та комісії. Майнових претензій до ОСОБА_1 у зв`язку з даним кредитним договором не має. (а.с. 41)

Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ від 22.12.2017р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1893/11, виданого 17.05.2011р. Київським районним судом м. Одеси. (а.с. 42)

Згідно звіту про визначення оціночної (ринкової) вартості однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , складено субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 , оціночна (ринкова) вартість обєкта оцінки становить, без урахування ПДВ, 366366 грн. станом на дату складання звіту 21.05.2019р. (а.с. 106-112)

При цьому вартість частки відповідача дорівнює відповідно 183 183 грн.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сімї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд зазначає, що договір позики, укладений 17.11.2017р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , укладено через тривалий час після припинення фактичних шлюбних відносин із ОСОБА_2 , а тому, суд вважає, що до правовідносин, що виникли внаслідок його укладення, не може бути застосовано положення ч. ч. З та 4 ст. 61 СК України, тобто право спільної сумісної власності на грошові кошти, отримані ОСОБА_1 в позику від ОСОБА_4 , в ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не виникає, так само як і не виникає обов`язку ОСОБА_2 щодо їх повернення, права та обов`язки договір позики від 17.11.2017 р. створив виключно для ОСОБА_1 , отримані за ним грошові кошти є її особистою власністю.

Таким чином, на сьогоднішній день зобов`язання, в тому числі ОСОБА_5 , за кредитним договором № 0148/07/08-N від 25.12.2017 р., виконані в повному обсязі, що підтвержується матеріалами спрати, за рахунок особистих коштів ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК Українипередбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Свідок ОСОБА_1 , яка є позивачем у справі, в судовому засіданні повідомила суд, що відповідач з 2012 р. поїхав на заробітки, суд стягнув з неї та її чоловіка заборгованість за кредитним договором 495504 грн. ЇЇ молодший син позичив їй 40000 дол. США, які вона віддала старшому сину, який став стягувачам у виконавчому провадженні, у зв`язку із перекупом права вимоги. З липня 2013 р. вона припинила спілкування з відповідачем та в серпні 2015р. останній раз з ним спілкувалася. Також зазначила, що відповідач ніякої участі в поверненні кредитних коштів та наявного боргу не приймав.

Свідок ОСОБА_8 , повідомила, що ОСОБА_1 вона знає давно, її чоловіка з 2013 року не бачила, оскільки він поїхав на заробітки. Після його від`їзду вона була у них в гостях, та ОСОБА_1 розповідала, що відносин в неї з чоловіком не має.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні повідомила, що сторін знає вже 17 років, вона перебували в офіційному шлюбі, з початку відносини у них були нормальні, проте погіршилися після від`їзду відповідача на заробітки до Росії років 9-10 тому. На її думку він більше не повертався додому. Будучи в гостях не бачила нічого чоловічого, та позивач перший час дзвонила відповідачу та запитувалася коли він повернеться додому. Купівля квартири відбувалася при ній, та позивач брала кредит в Банку та сама його виплачувала, однак в неї були затримки з його виплатою. Відповідач в поверненні коштів участі не приймав.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що позивача знає з 2007р., відповідача з 2013р. не бачила. Разом дружили та спілкувалися, ніби в позивача з відповідачем все було добре, позивач розповідала, що чоловік поїхав на заробітки за кордон. Якийсь час вони спілкувалися. Про спірну квартиру їй нічого не відомо.

Зі змісту п.п.23, 24 постанови ПленумуВерховного Суду України від 21.12.2007№11«Про практику застосування судамизаконодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що розмір боргових зобов`язань відповідача перед позивачем та які підлягають врахуванню при поділі спільного майна, становить 357303 грн.(10850972 :2 - 183 183 = 357303)

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК Українипередбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до п.п. 4 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню, а саме визнання за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 357303,04 грн..

В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 364,368-370 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 69-71 Сімейного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ) грошові кошти в сумі 357303 (триста п`ятдесят сім тисяч триста три) грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 09 вересня 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН