АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року

м. Чернівці

справа №725/5657/18

провадження 822/775/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з

розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Ковальчук Н.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

апеляційна скарга ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20 грудня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Іщенко І.В.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 березня 2006 року їй на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Зазначена квартира у вигляді окремого житлового будинку під літ. «Б-1» знаходиться на земельній ділянці разом з будинком під літ. «А-1», співвласниками якого є відповідачі, що складало одне домоволодіння, за яким рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 1038 від 06 жовтня 1953 року була закріплена земельна ділянка площею 904 кв.м., яка в подальшому була зменшена і на сьогоднішній день складає 0,0763 га.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 листопада 2014 року №604/19 житловому будинку літ «Б» ( бувша квартира АДРЕСА_2 ) АДРЕСА_3 була присвоєна окрема поштова адреса : АДРЕСА_5 , тобто вказана квартира була ідентифікована як окремий об`єкт права власності у вигляді житлового будинку за зазначеною адресою, право власності на який було зареєстроване за позивачем ОСОБА_1 .

З метою приватизації частини земельної ділянки відповідачами був розроблений проект розподілу спільної земельної ділянки, який був погоджений на засіданні комісії Чернівецької міської ради з розгляду земельних спорів, що підтверджується копіями проекту та протоколу, а рішенням 29 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 земельна ділянка по АДРЕСА_3 , площею 0,0544 га (кадастровий номер :07:005:1080) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) була передана у спільну сумісну власність відповідачів.

13 червня 2017 року державним реєстратором Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації Недошитко Н. Б. за вказаними особами було зареєстроване право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (додається).

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року по справі № 725/4322/18 визнано незаконним та скасовано рішення 29 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 про передачу відповідачам у спільну сумісну власність земельної ділянки по АДРЕСА_3 площею 0,0544 га (кадастровий номер :07:005:1080). На підставі судового рішення державна реєстрація права власності на дану земельну ділянку за відповідачами 11 жовтня 2018 року була скасована, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку із скасуванням рішення Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 про передачу відповідачам у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 0,0544 га та державної реєстрації права власності на неї, було поновлено право користування ОСОБА_1 та відповідачів спільною земельною ділянкою площею 0,0763 га.

Зазначає, що порушення її права на користування земельною ділянкою полягає в тому, що після державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0544 га відповідачі приступили до її використання та згідно кадастрового плану звели огорожу на бетонному фундаменті по периметру вказаної земельної ділянки, в тому числі на межі із земельною ділянкою, що залишилася в користуванні позивачу. Для проходу до свого будинку останній залишився 1 метр, при тому, що до приватизації вона мала можливість проїзду до свого будинку.

Просила суд, усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_6 площею 0,0763 га шляхом знесення відповідачами частини огорожі та бетонного фундаменту під нею на земельній ділянці по АДРЕСА_3 , згідно кадастрового плану, вздовж вулиці Залозецького, від межі суміжного землекористувача ОСОБА_1 від точки «Б» до «А» з поворотними точками 1-2 на довжину 2,50 м. та по межі суміжного землекористувача ОСОБА_1 від «Б» до «В» з поворотними точками 2,3,4,5 довжиною 35,32 м.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20 грудня 2018 року позов задоволено.

Усунено перешкоди ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_6 площею 0,0763 га шляхом знесення відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 частини огорожі та бетонного фундаменту під нею на земельній ділянці по АДРЕСА_3 , згідно кадастрового плану, вздовж вулиці Залозецького, від межі суміжного землекористувача ОСОБА_1 від точки «Б» до «А» з поворотними точками 1-2 на довжину 2,50 м. та по межі суміжного землекористувача ОСОБА_1 від «Б» до «В» з поворотними точками 2,3,4,5 довжиною 35,32 м..

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що порушення права ОСОБА_9 на користування земельною ділянкою та будинком полягає у зменшенні ширини заїзду до свого будинку до 1 м., а тому вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження майном.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову.

У своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального права та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що позивач не є користувачем земельної ділянки площею 0,0544 га, а є користувачем земельної ділянки площею 0,0219 га, яка знаходиться по АДРЕСА_6 .

06 серпня 2019 року до Чернівецького апеляційного суду від ОСОБА_6 надійшла заява про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2018 року. Цього ж дня, винесено ухвалу Чернівецького апеляційного суду про прийняття зазначеної заяви.

ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що аргументи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Зокрема, посилається на те, що постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року по справі № 725/4322/18 визнано незаконним та скасовано рішення 29 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 про передачу відповідачам у спільну сумісну власність земельної ділянки по АДРЕСА_3 площею 0,0544 га (кадастровий номер :07:005:1080). На підставі судового рішення державна реєстрація права власності на дану земельну ділянку за відповідачами 11 жовтня 2018 року була скасована. Вказаним рішенням встановлено порушення відповідачами права позивача на користування земельною ділянкою, що відповідно до вимог ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню в даній справі. Так, апеляційним судом встановлено, що дії відповідачів по зведенню огорожі на бетонному фундаменті порушують правила добросусідства, внаслідок яких ОСОБА_1 обмежена у користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що порушення права ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою та будинком полягає у зменшенні ширини заїзду до свого будинку до 1 м., а тому вона має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження майном.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 березня 2006 року позивачу на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Зазначена квартира у вигляді окремого житлового будинку під літ. «Б-1» знаходиться на земельній ділянці разом з будинком під літ. «А-1», співвласниками якого є відповідачі, що складало одне домоволодіння, за яким рішенням виконкому Чернівецької міської ради № 1038 від 06 жовтня 1953 року була закріплена земельна ділянка площею 904 кв.м., яка в подальшому була зменшена і на сьогоднішній день складає 0,0763 га.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 листопада 2014 року №604/19 житловому будинку літ «Б» (колишня квартира АДРЕСА_1 була присвоєна окрема поштова адреса: АДРЕСА_6 , тобто вказана квартира була ідентифікована як окремий об`єкт права власності у вигляді житлового будинку за зазначеною адресою, право власності на який було зареєстроване за позивачем ОСОБА_1 .

Рішенням 29 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 земельна ділянка по АДРЕСА_3 0,0544 га (кадастровий номер :07:005:1080), яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) була передана у спільну сумісну власність відповідачів, а 13 червня 2017 року за ними зареєстроване право власності на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 03 жовтня 2018 року по справі № 725/4322/18 визнано незаконним та скасовано рішення 29 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 29 травня 2017 року № 725 про передачу відповідачам у спільну сумісну власність земельної ділянки по АДРЕСА_3 площею 0,0544 га (кадастровий номер :07:005:1080). На підставі судового рішення державна реєстрація права власності на дану земельну ділянку за відповідачами 11 жовтня 2018 року була скасована, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував на те, що відповідачі встановили огорожу на бетонному фундаменті по периметру спірної земельної ділянки, якою користується позивач. Для проходу до свого будинку останній залишився 1 метр, при тому, що до приватизації вона мала можливість проїзду до власного нерухомого майна, а тому відповідачі мають усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення частини огорожі та бетонного фундаменту під нею.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити найменування відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України ).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 51 ЦПК України ).

У зв`язку із скасуванням приватизації як різновиду безоплатного переходу права власності від територіальної громади до відповідачів поширюються правила реституції (приведення до стану, що існував на момент вчинення дії), за якими спірна земельна ділянка повернулась у власність до Чернівецької міської ради .

Всупереч наведеного, суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, не вирішив питання про залучення до участі у справі співвідповідача, Чернівецьку міську раду. Наявність права користування, розміщення спірних об`єктів впливає на права та обов`язки Чернівецької міської ради, як власника земельної ділянки.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, шо у справі судом першої інстанції не залучено в якості співвідповідача, Чернівецьку міську раду, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою слід відмовити.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про відмову в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

З квитанції від 11 липня 2019 року вбачається, що за подання до суду апеляційної скарги за перегляд судового рішення ОСОБА_5 сплатила судовий збір в розмірі 1057 гривень 20 коп.

З квитанції від 06 вересня 2019 року вбачається, що за подання до суду заяви про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_5 , за перегляд судового рішення, ОСОБА_6 сплатив судовий збір в розмірі 1057 гривень 20 коп.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає стягненню по 1057 гривень 20 коп. на кожного в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 20 грудня 2018 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 1057 гривень 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 1057 гривень 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 27 вересня 2019 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді І.Н. Лисака

Н.Ю. Половінкіної