Єдиний унікальний номер 227/1851/19 Номер провадження 22-ц/804/2461/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Агєєва О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Хандуріна В.В. в місті Добропіллі Донецької області, у справі номер 227/1851/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем та звільнена з роботи 17 липня 2017 року в зв`язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При звільненні з нею не проведено розрахунків, тому позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з березня 2017 року по липень 2017 року в розмірі 22840,37 без утримання з цієї суми передбачених законом податків та зборів та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за цей період в розмірі 4419,35 грн. без утримання з цієї суми передбачених законом податків та зборів.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень - липень 2017 року в загальному розмірі 20603,14 грн.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 3325,83 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь

ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць - за березень 2017 року у розмірі 1813,09 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач АТ «Українська залізниця», подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2019 року та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що у зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати здійснити неможливо.

Тому вважає, що заборгованість по заробітній платі за період з 16.03.2017 року відсутня, оскільки її нарахування не здійснювалось.

Надані позивачем розрахунки заробітної плати виготовлені на непідконтрольній українській владі території в місті Донецьку. Адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень була захоплена невідомими особами, тому відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення.

Зазначені обставини є підставою для критичного оцінювання наданих позивачем доказів по справі. Проте, суд безпідставно прийняв рішення виключно на підставі наданих позивачем доказів.

2 вересня 2019 року позивачка ОСОБА_1 надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вважає судове законним та обґрунтованим, прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції враховані всі фактичні обставини справи, вірно застосовані норми процесуального та матеріального права, в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, надано належну оцінку всім доказам в їх сукупності.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 23 червня 2003 року по 17 липня 2017 року (а.с. 5-9).

Відповідно до наказу №1/ос від 07.07.2016 року з 08.07.2016 року продовжено дію безстрокових трудових договорів без зміни назви посад, посадового окладу (тарифної ставки), істотних умов праці у структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіонального філіалу «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 10-12).

Згідно з наказом (розпорядженням) №6265/ДН-ос від 10.07.2017 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 17.07.2017 року звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 13, 14).

З розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 видно, що їй нарахована заробітна плата за березень 2017 року в розмірі 4050,32 грн., квітень 2017 року - 6860,89 грн., травень 2017 року - 3306,16 грн., червень 2017 року - 0,00 грн., липень 2017 року - 8623,00 грн. без утримання з цих сум відповідних податків та зборів (а.с. 23-27).

З табелів обліку використання робочого часу за березень-липень 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 працювала на робочому місці - цех, відділ дільниця бригада ТО пристроїв ВЧ, НЧ, р/релейного та радіозв`язку, з другої половини березня до часу звільнення - в простої (а.с. 28-32).

Відповідно до довідки про доходи №472/1 від 03.06.2019 року, виданої структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень», за березень 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 2237,23 грн., до видачі - 1782,01 грн. (а.с. 45).

Згідно з видатковим касовим ордером №2376 від 20.09.2017 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти за першу половину березня 2017 року в розмірі 1782,01 грн., яку вона отримала за видатковим ордером №2376 від 20 вересня 2017 року (а.с. 46, 47).

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній в розмірі 20603,14 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в цій частині.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх

сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що позивач 23.06.2003 року прийнята електромонтером з ремонту

та обслуговуванню пристроїв зв`язку Іловайської дистанції сигналізації та зв`язку Донецької залізниці (а.с. 7).

Відповідно до наказу №1/ос від 07.07.2016 року з 08.07.2016 року продовжено дію безстрокових трудових договорів без зміни назви посад, посадового окладу (тарифної ставки), істотних умов праці у структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіонального філіалу «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с. 10-12).

17.07.2017 року позивач звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с. 14).

З розрахунків заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за березень 2017 року в розмірі 4050,32 грн., квітень 2017 року - 6860,89 грн., травень 2017 року - 3306,16 грн., червень 2017 року - 0,00 грн., липень 2017 року - 8623,00 грн. без утримання з цих сум відповідних податків та зборів.

Відповідно до довідки про доходи №472/1 від 03.06.2019 року за березень 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в розмірі 2237,23 грн., до видачі - 1782,01 грн., вказана сума отримана нею за видатковим касовим ордером №2376 від 20.09.2017 року (а.с. 45, 46).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції про стягнення заборгованості по заробітній платі в загальному розмірі 20603,14 грн. з посиланням на припинення нарахування заробітної плати з березня 2017 року у зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця»

Апеляційний суд ці доводи відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідач не оспорює факту наявності заборгованості зі сплати заробітної плати позивачу. Він посилається лише на неможливість нарахувати заборгованість. Проте, довідкою про доходи №472/1 від 03.06.2019 року, виданої СП «Донецька дирекція залізничних перевезень», зазначив, що ОСОБА_1 сплачена частина заборгованості по зарплаті за певний період.

Відтак, відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості по заробітній платі (зокрема за період з березня 2017 року по липень 2017 року), у строки, встановлені частиною 1 ст. 116 КЗпП України, не виплатив всі суми, що належали позивачу від підприємства як при звільненні, так і на час розгляду справи судом першої інстанції. Розмір заборгованості по зарплаті ним не оспорюється.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, а також компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 18 вересня 2019 року.

Суддя: