Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 753/4350/17

провадження № 61-40286св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року у складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач написала та оприлюднила на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» негативну та неправдиву інформацію щодо нього, назвавши його шахраєм та альфонсом, чим порушила його особисті права та заподіяла моральну шкоду. Не існує жодного обвинувального висновку щодо нього, а відповідач публічно, поширюючи недостовірну інформацію формує негативну соціальну оцінку його як особистості в очах широкого кола осіб, чим фактично порушує його честь і гідність.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати поширену про нього ОСОБА_2 інформацію через мережу інтернет на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» ІНФОРМАЦІЯ_1 о ІНФОРМАЦІЯ_4 недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права, принижує честь і гідність. Зобов`язати ОСОБА_2 видалити інформаційний запис із зображенням про нього від ІНФОРМАЦІЯ_1 із власної сторінки у соціальній мережі «Facebook» та спростувати вказану нею інформацію, шляхом поширення через мережу Інтернет на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» інформації такого змісту: «Спростування! Я ОСОБА_2 , спростовую недостовірну інформацію, поширену на власній сторінці у соціальній мережі «Facebook» від ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо ОСОБА_1 . Поширена інформація про те, що ОСОБА_1 - шахрай і альфонс є недостовірною. Прошу вибачення за поширення зазначених матеріалів» та стягнути на його користь 50 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 видалити інформаційний запис із зображенням ОСОБА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, опублікований о ІНФОРМАЦІЯ_4 із власної сторінки у соціальній мережі «Facebook» та спростувати інформацію про ОСОБА_1 , шляхом поширення через мережу Інтернет на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» інформацію такого змісту: «Спростування! Я ОСОБА_2 , спростовую недостовірну інформацію, поширену на власній сторінці у соціальній мережі «Facebook» ІНФОРМАЦІЯ_1, про те, що ОСОБА_1 - шахрай (альфонс)», визнавши вказану інформацію про ОСОБА_1 недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, принижує честь і гідність. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що розповсюджена відповідачем інформація про ОСОБА_1 є недостовірною, такою, що порушує особисті немайнові права, принижує честь і гідність позивача.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що негативна інформація про позивача, яку він вважає такою, що порушує його особисте немайнове право на честь та гідність, поширена в ефірі телеканалу ТРК «Україна» у передачі «Говорить Україна» та в ефірі ТРК «Студія 1+1» у телевізійній передачі «Секретні матеріали», до яких не заявлено вимог як до безпосередніх поширювачів інформації, що унеможливлює оцінку висловів відповідача у загальному контексті поширеної щодо позивача інформації.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що поширена інформація стосується саме його, а не іншої особи, оскільки відповідач вказувала не лише ім`я та прізвище, а й додала фотографію із його зображенням, дозволу на використання якої він не надавав. Судом апеляційної інстанції з`ясовувалися обставини та факти, що були викладені у доповнені до апеляційної скарги, які суд повернув апелянту. Незалучення у справі співвідповідачів не є підставою для відмови у задоволенні позову, враховуючи також і те, що позивач на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами.

У жовтні 2018 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 подав відзив на касаційну скаргу у якому зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що інформація про позивача (яку він вважає такою, що порушує його особисте немайнове право на честь та гідність) відповідач отримала з телевізійних передач на ТРК «Україна», а саме: із ток-шоу «Глядач як свідок» за темою «ІНФОРМАЦІЯ_5», що висвітлювалася в ефірі ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з телепроекту «Говорить Україна» за темою «ІНФОРМАЦІЯ_6», що висвітлювалася в ефірі ІНФОРМАЦІЯ_3, а також з телепередачі «Секретні матеріали» на ТРК «Студія 1+1» за темою «ІНФОРМАЦІЯ_7», що висвітлювалася у ІНФОРМАЦІЯ_8.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Разом із тим, як зазначено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 розмістила на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» інформацію із зображенням ОСОБА_1 такого змісту:

«Внимание! Мошенник! В жизни каждого из нас есть разные достижения. Смотря кто чем может гордиться. Прочитав историю ОСОБА_3 я не смогла саму себя обмануть и промолчать. Это подтолкнуло меня написать этот пост. Об этом стыдно или не принято говорить. Но это реальность жизни. Поражает циничность, расчетливость и своеобразная «простота» людей, которые входят в доверие, играют роль самого заботливого и преданного друга. Если общаться с таким человеком, никогда не заподозришь о чем-то. Это люди-профессионалы своего дела, знающие что и как сказать, чтобы женщина услышала то, что она хочет услышать. Они опытные психологи. Для таких людей, женщины являются выгодным проектом, над которым они работают, чтобы позже получить дивиденды. Таким людям нечего предъявить в обвинение, так как женщины на фоне чувств отдают все сами, не догадываясь, что личная выгода - это и есть та цель, которой они добиваются. Безнаказанность развращает человека, он думает, что всегда все будет сходить с рук. Хорошо , что когда ты успешна, самодостаточна и вокруг тебя в основном такие же люди рядом, то можешь сразу увидеть разницу между тем, что человек говорит и делает. Тем более, когда в жизни вы сами своим трудом добиваетесь очень многого. Не принимаю фальшь, маски и разыгрывание ролей. Нужно быть тем, кто ты есть на самом деле. Самим собой. Но самое страшное из таких случаев, что страдают потом не только женщины, остающиеся сам на сам со своими проблемами, но и дети. Вот и я хочу познакомить вас с одним человеком, который крутится в беговых кругах и вольготно себя чувствует. Это успешный мошенник (альфонс) -ОСОБА_1. С информацией о его «профессиональных заслугах» можно ознакомиться по ссылке. Ведь про него снимают уже целые шоу, масштабы деятельности поражают. А с виду и не скажешь (ІНФОРМАЦІЯ_9). Понятно, что человек с такой деятельностью будет скрывать свое имя (это также о многом говорит) и в соц. сетях будет называться например ІНФОРМАЦІЯ_10 (ІНФОРМАЦІЯ_11). Такие люди боятся огласки. Вы никогда не сможете заподозрить такого человека в манипуляциях, использовании, давлении на жалость, пока не станете с холодной головой анализировать все действия, без эмоций. Это я к чему: дорогие женщины, будьте бдительны! Любите себя, ведь вы, для себя и своих детей главная ценность. Смотрите на действия человека, а не на его слова. За «дорогой» внешней оберткой может скрываться человек - мыльный пузырь. Избавляйтесь в своей жизни от всего, что ранит, разрушает и делает вас несчастной. Жизнь одна и все мы сами решаем какие люди будут рядом. Будьте счастливы ! У меня все. И да, репост приветствуется!».

Розміщення цього посту на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» відповідач не заперечувала.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Крім того, відповідно до частини другої статті 302 ЦК України (право на інформацію) фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. При цьому фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що ОСОБА_2 , розміщуючи на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» інформацію про ОСОБА_1 отримала її з двох телевізійних передач на телерадіоканалі «Україна» із ток-шоу «Глядач як свідок» за темою «ІНФОРМАЦІЯ_5», що висвітлювалася в ефірі ІНФОРМАЦІЯ_2 та на телепроекті «Говорить Україна» за темою «ІНФОРМАЦІЯ_6» ІНФОРМАЦІЯ_3, а також на ТРК «Студія 1+1» у телевізійній передачі «Секретні матеріали» за темою «ІНФОРМАЦІЯ_7», що висвітлювалася у ІНФОРМАЦІЯ_8, де під час ефіру ОСОБА_1 називали «альфонсом і шахраєм» як ведучі, так і учасники програми, зокрема колишні дружини позивача, при цьому відтворювалися його світлини з написами « Обережно , шахрай!», про що ОСОБА_2 вказувала у своєму дописі у соціальній мережі «Facebook», суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки оспорювана позивачем інформація отримана ОСОБА_2 із засобів масової інформації, а її допис є коментарем щодо інформації, отриманої під час перегляду зазначених програм, вираженням її суб`єктивної думки і поглядів про позивача та містить у собі виключно її оціночні судження, які стосуються проблеми довіри жінок чоловікам, та її поглядів на цю проблему.

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_2 не є безпосереднім автором інформації, поширеної на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» про ОСОБА_1 , а суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь у справі та залучати співвідповідачів.

Твердження заявника про те, що незалучення до участі у розгляді справи співвідповідачів не є підставою для відмови у задоволенні позову, так як позивач на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Отже, доводи заявника є безпідставними, такими, що ґрунтуються на власному розумінні норм процесуального права, оскільки якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача у разі неможливості розгляду справи без його участі. Якщо питання про залучення усіх належних відповідачів у справі про захист честі та гідності фізичної особи судом першої інстанції не вирішено, апеляційний суд відмовляє у позові з цих підстав. При цьому достовірність поширеної інформації, яку спростовує позивач, не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що інформація про позивача, яку він вважає такою, що порушує його особисте немайнове право на честь та гідність, поширена засобами масової інформації, до яких не заявлено вимог як до безпосередніх поширювачів інформації.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи. Проте згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 7, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик