Провадження № 2/344/3449/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Домбровської Г.В.,

секретаря Стефанець Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.09.2017 року та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.09.2017 року присуджено стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 28.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання сина значно зросли. Однак, такий розмір аліментів є незначним, і недостатньо для утримання сина, а також з її слів вказано що у відповідача змінилось майнове становище, а саме те, що він працевлаштований та працює в КП «Муніципальна варта» Івано-Франківської міської ради та отримує заробітню плату.

Враховуючи зазначене, Позивач змушена звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів, в якому просить стягувати з Відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного рішення не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою про його отримання відповідачем.

Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Згідно Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 04 жовтня 2016 року (а.с. 11) батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як встановлено Судом, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.12.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітню дитину залишено на проживанні з матір`ю та змінено прізвище позивача з « ОСОБА_1 » на дошлюбне « ОСОБА_1 » ( а.с.8).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.08.2017 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини: в твердому грошовому розмірі по 1000 грн. на дитину щомісячно до досягнення ним повноліття та по 200 гривень на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років (а.с.6-8).

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 06.09.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 , та присуджено стягувати на її утримання по 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.3-4).

Як зазначила в позовній заяві Позивач, станом на сьогоднішній день неповнолітня дитина перебуває на вихованні та її утриманні, Відповідач на підставі рішення суду від 06.08.2017 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку батька.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

В поданій до суду заяві Позивач просить розмір аліментів змінити з 1000,00 грн. на розмір 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, розмір аліментів є незначним, не задовольняє мінімальних потреб дитини, у зв`язку із збільшення витрат, пов`язаних із змінами цін, витрат на повсякденні та необхідні продукти харчування, а також і на підтримання фізичного, інтелектуального та культурного розвитку дитини, оскільки Позивач сама несе витрати по утриманню та вихованню дитини, розвитку його здібностей та уподобань.

Суд при розгляді вимог Позивача про збільшення розміру аліментів враховує, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів змінилися відповідні обставини (вік дитини, рівень її потреб, економічна ситуація в державі тощо), як і змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню.

Крім того, як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, провадження № 61-37114св18, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

За вказаний період часу неповнолітня дочка виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті.

Крім того, згідно економічних показників в Україні з 2010 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги.

Враховуючи зазначене, Суд визнає за необхідне та достатнє збільшення аліментів, що присуджені з Відповідача на користь Позивача, в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Докази, які б спростовували вищезазначений висновок суду щодо збільшення розміру аліментів, або докази неможливості Відповідача оплачувати аліменти у більшому розмірі в матеріалах справи відсутні, а Судом таких обставин не встановлено.

Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, Суд дійшов висновку про доцільність стягування з Відповідача аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у збільшеному розмірі, а саме в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнення аліментів в новому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили, припинивши стягнення аліментів по старому виконавчому листу №344/9473/2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180, 182, 184, 191, 192, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273, 280-282 п.15.5 п.15 ч.1 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,- задовольнити.

2. Збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше 10% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

3. Стягнення аліментів розпочати з часу набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 6001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача: (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

5. З часу набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів по виконавчому листу №344/9473/2017 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Домбровська Г.В.