Єдиний унікальний номер 236/2048/16-ц Номер провадження 22-ц/804/2310/19

Єдиний унікальний номер 236/2048/16-ц Головуючий у 1 інстанції Саржевська І.В.
Номер провадження 22-ц/804/2310/19 Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Санікової О.С., Соломахи Л.І.

за участі секретаря судового засідання Самойленко Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 червня 2019 року по цивільній справі №236/2048/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лиманської міської ради Донецької області, відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Лиманський районний виробничий відділ Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування огорожі, про відшкодування моральної шкоди, про визнання недійним та скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , про визнання недійсним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, про припинення права власності на земельну ділянку (суддя Саржевська І.В.), ухваленого в приміщенні суду в м. Лиман Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Пославшись на ст.14 Конституцію України, ст.ст.23, 317, 319, 322, 373, 374, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст.79, 125, 126, 212 ЗК України, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно з державним актом серії ЯГ №751836 від 26 липня 2007 року їй ( ОСОБА_1 ) на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:013:0136, загальною площею 0,0607 га, яка розташована по АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

15.11.2007 року відділом архітектури та містобудування Краснолиманської міської ради позивачці надано дозвіл на будівництво на вищезазначеній земельній ділянці житлового будинку розміром 8,5х9,0м.

Відповідач ОСОБА_2 є її сусідкою і власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , яка межує з її земельною ділянкою. В період часу 2007-2008 роки ОСОБА_2 здійснила будівництво паркану між їх земельними ділянками.

В 2016 році у неї (позивачки) виникли сумніви щодо відповідності меж належної їй земельної ділянки, вказаної в правовстановлюючих документах до меж в натурі, тому вона звернулася до інженера-геодезиста, потім до судового експерта ОСОБА_3 О ОСОБА_4 Ю., отримала висновок №226/8 від 08.08.2016 року, відповідно до якого розташування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_2 і правовстановлюючим документам, так як з боку земельної ділянки АДРЕСА_1 встановлено огорожу на відстані 0,8м по фасаду і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки № АДРЕСА_1 відносно межових знаків. Для того, щоб межові знаки земельної ділянки № НОМЕР_1 відповідали правовстановлюючим документам необхідно демонтувати огорожу між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і встановити огорожу у відповідності з межовими знаками, а саме перемістити огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки № НОМЕР_2 на відстань 0,8 м по АДРЕСА_3 . Хвойна і на відстань 0,7 м по торцевому боку.

Інженеру-геодезисту позивачкою сплачено за договором 300 грн., судовому експерту сплачено 1536 грн., транспортні видатки на доставку експерта до місця дослідження склали 400 грн.

Добровільно усунути перешкоди в користуванні належною їй (позивачці) земельною ділянкою відповідач не бажає.

Вважає, що неправомірними діями відповідачки, що виразилися в незаконному володінні частиною її земельної ділянки, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн.

В подальшому, 13.02.2017 року позивачем подано уточнюючу позовну заяву, в який вона розширила свої вимоги та круг учасників справи. В якості співвідповідачів зазначила Лиманську міську раду Донецької області, відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради, міськрайонне управління Держгеокадастру у м. Лимані та Краснолиманському районі та, а в якості третьої особи Краснолиманський районний відділ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Донецька регіональна філія (а.с.10-15 т.2).

В заяві зазначила, що для відновлення меж її ( ОСОБА_1 ) земельної ділянки, необхідно демонтувати огорожу довжиною 36,11м. між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і перемістити цю огорожу в бік земельної ділянки відповідачки на відстань 0,8м по вул. Хвойна і на відстань 0,7м по торцевому боку.

Позивач обґрунтувала залучення співвідповідачів тими обставинами, що відповідно до рішення Лиманської міської ради від 23.12.2016 року (під час наявності в суді даного позову) було затверджено технічну документацію і передано безоплатно відповідачці ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельну ділянку, кадастровий номер :01:013:0517, загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_2 . Вказане рішення вона (позивачка) вважає неправомірним, оскільки при оформленні технічної документації з нею не були узгоджені межі, як власницею суміжної ділянки, чим порушені вимоги земельного законодавства.

Просила: - зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні належної їй на праві приватної власності земельною ділянкою шляхом демонтування огорожі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , перемістивши огорожу довжиною 36,11 м в бік земельної ділянки № НОМЕР_2 на відстань 0,8 м по АДРЕСА_3 . Хвойна і на відстань 0,7 м по торцевому боку; стягнути з відповідачки на її користь 5000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати; - визнати недійсним та скасувати рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови міської ради і державну реєстрацію цієї земельної ділянки; - визнати недійсним і скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 33241495 від 28.12.2016 року 13:39:38 виконавчого комітету Лиманської міської ради щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер :01:013:0517 загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_2 власник ОСОБА_2 ; - припинити право власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку по АДРЕСА_2 .

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 не погодилась з даним рішенням суду першої інстанції та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом неповно з`ясовано обставини справи.

Звертає увагу, що судом застосовано висновок судової земельно-технічної експертизи №2846 від 23 листопада 2018 року, який суперечить обставинам, матеріалам справи та викликає сумніви щодо його правильності. Зазначений висновок містить протиріччя щодо відповідності технічної документації ОСОБА_2 , за складом і змістом, чинному законодавству та нормативно-правовим актам у сфері землеустрою що діяли станом на 23.12.2016 року. Крім того, в описовій частині висновку зазначено, що технічна документація на земельну ділянку по АДРЕСА_4 їм не надавалась; з відповідей експертів на запитання можна зробити висновок, що ними земельна ділянка візуально не оглядалась. Також висновок експертів містить інформацію щодо розміру земельної ділянки ОСОБА_2 який різниця за документами, а саме: технічним паспортом БТІ складає 0,600кв.м., документами на право власності - 0,681кв.м., висновком експертів - 0,674кв.м.

У зв`язку з сумнівами у правильності експертного висновку позивачем заявлено клопотання про призначення у справі додаткової судової земельно-технічної експертизи, в задоволенні якого ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 травня 2019 року відмовлено.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що в матеріалах справи наявні письмові докази щодо факту мешкання відповідача за адресою АДРЕСА_2 ; показання свідка представника третьої особи ОСОБА_5 , свідчать про відсутність порушень у документації про приватизацію земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Звертає увагу, що в доданих до справи матеріалах відсутній акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, де володарі земельних ділянок вносять свої заперечення та ставлять свої підписи.

Вважає неналежним та недопустимим доказом акт узгодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем, адже зазначений документ не містить необхідних реквізитів. У експертному висновку, на думку відповідача, наведено повні та об`єктивні відповіді на всі необхідні для вирішення справи питання. Вважає рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 червня 2019 року законним та обґрунтованим. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представником відповідача Лиманської міської ради Донецької області Анацьким С.В. подано відзив на апеляційну скаргу в якому він зазначив, що вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а висновки експертизи повними та об`єктивними.

Представник позивача Горбенко Г.С. в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Рогов О.А., в судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи, представники відповідачів: Лиманської міської ради, відділу державної реєстрації виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Лиманського районного виробничого відділу Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», в судове засідання апеляційного суду не з`явилась; про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Краснолиманської міської ради від 30.05.2007 року «Про передачу земельних ділянок у власність та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» №5/12-740 ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 607кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 а.с.24-26 т.2).

26.07.2007 року позивачу ОСОБА_1 видано державний акт ЯГ №751836, згідно якого їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:013:0136, загальною площею 0,0607 га, що розташована по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням: «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд» (а.с.29, 30 т.1).

Згідно акту обстеження домоволодіння по АДРЕСА_2 від 02.04.2007 року, складеного техніком Слов`янського БТІ, житловий будинок та господарські споруди на момент огляду зруйновані (а.с.30 т.2).

15.11.2007 року відділом архітектури та містобудування Краснолиманської міської ради позивачу надано дозвіл на будівництво на вищезазначеній земельній ділянці житлового будинку розміром 8,5х9,0м на відстані 2,0м від червоної смуги та 2,0м від межі земельної ділянки справа (а.с.31 т.1).

Згідно рішення виконкому Краснолиманської міської ради від 28.03.1973 року ОСОБА_6 (чоловіку відповідачки ОСОБА_2 ) надано право індивідуальної забудови на земельній ділянці АДРЕСА_5 площею 600 кв.м (а.с.155 т.1). На підставі цього рішення проведено відвід земельної ділянки (а.с.155 т.1).

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_5 (колишній номер 2«г»), на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки № 2419 від 26.12.1973 року. Право власності на належний будинок зареєстроване комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ за номером запису: 6693 в книзі: 45 (а.с.58 т.1).

Відповідач ОСОБА_2 успадкувала після померлого в 2006 році чоловіка ( ОСОБА_6 ) вказаний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10.07.2012 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М., за реєстровим №2108 (а.с.59 т.1).

Право власності за відповідачем на даний будинок зареєстроване комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ 19.07.2012 року (а.с.61 т.1).

Згідно технічного паспорту №10-7569 (виготовленого станом на 06.06.2012 року) КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Слов`янськ, житловий будинок, що належить відповідачу, розташований на земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою № НОМЕР_1 (а.с.62-67 т.1). Земельні ділянки АДРЕСА_6 НОМЕР_2 та АДРЕСА_2 є суміжними.

Згідно договору №1/06-16 від 24.06.2016 року на виконання проектно-дослідницьких робіт по інженерно-геодезичних вишукуваннях землевпорядкуванню (а.с.35 т.1) ФОП ОСОБА_7 , який має сертифікат інженера-геодезиста, на замовлення позивача виконав роботи по винесенню меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 в натурі. При цьому встановлені межі вищезазначеної земельної ділянки площею 0,0607 га про що складений Акт встановлення меж земельної ділянки від 30.06.2016 року (а.с.36 т.1).

Також складено Акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який містить підписи ОСОБА_2 (земельна ділянка № АДРЕСА_1 ), ОСОБА_8 (земельна ділянка №30), ОСОБА_9 З. ОСОБА_10 (земельна ділянка по АДРЕСА_7 ) (а.с. 37 т.1). Проте Акт, доданий позивачем при зверненні до суду не містить будь-якої інформації (а.с. 37 т.1).

13.02.2017 року позивачем надано інший Акт узгодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, який містить підписи ОСОБА_2 (земельна ділянка № АДРЕСА_1 ), ОСОБА_8 (земельна ділянка №30), ОСОБА_9 З. ОСОБА_10 (земельна ділянка по АДРЕСА_7 , в якому зазначено, що він виконаний інженером-землеврядником ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_1 , проте дата складання не зазначена, акт не підписаний ані землевпорядником, ані ОСОБА_1 (а.с. 29 т.2).

Згідно висновку судового експерта Пальченко О.Ю. №226/8 від 08.08.2016 року: «Розташування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки по АДРЕСА_2 і правовстановлюючим документам, а саме: Державному акту на право власності на земельну ділянку від 26 липня 2007 року кадастровий номер :01:013:0136 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, так як з боку земельної ділянки АДРЕСА_1 встановлено огорожу на відстані 0,8м по фасаду (по АДРЕСА_5 ) і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки № АДРЕСА_1 відносно межових знаків. З боку земельної ділянки АДРЕСА_8 огорожа встановлена на відстані 0,3м від межових знаків в бік земельної ділянки № НОМЕР_3 . Для того, щоб межі земельної ділянки АДРЕСА_2 вул АДРЕСА_9 АДРЕСА_5 відповідали правовстановлюючим документам на дану земельну ділянку, необхідно демонтувати огорожу між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і встановити огорожу у відповідності з межовими знаками, а саме перемістити огорожу довжиною 36,11м в бік земельної ділянки № НОМЕР_2 на відстань 0,8м по АДРЕСА_3 . Хвойна і на відстань 0,7м по торцевому боку. Також демонтувати огорожу між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8 і встановити огорожу в відповідності з межовими знаками довжиною 36,11 м, а саме перенести огорожу на відстань 0,3 м в бік земельної ділянки № НОМЕР_1 » (а.с. 10-42 т.1).

За повідомленням судового експерта Пальченко О.Ю. від 09.08.2016 року у висновку №226/8 експертного будівельно-технічного дослідження на 11, 12 аркушах була допущена технічна помилка, а саме у висновку зазначено, що «…Розтушування межових знаків не відповідає акту виносу в натурі земельної ділянки по АДРЕСА_2 і правовстановлюючим документам …, так як з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 встановлено огорожу на відстані 0,8м по фасаду (по АДРЕСА_8 ) і 0,7 м по торцевому боку в бік земельної ділянки №28 відносно межових знаків…». Насправді повинно бути: «Фактичні межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах, а саме в плані Державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 липня 2007 року, кадастровий номер :01:013:0136, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також з розташуванням межових знаків даної земельної ділянки, так як з боку земельної ділянки АДРЕСА_1 . Хвойній встановлено огорожу на відстані 0,8м по фасаду (по АДРЕСА_8 ) і 0,7м по торцевому боку в бік земельної ділянки № НОМЕР_1 відносно межових знаків, а також на земельній ділянці № АДРЕСА_2 встановлено огорожу на 0,3м по всій довжині (36,11 м) в бік земельної ділянки №30 відносно межових знаків» (а.с.120 т.1).

З вказаного висновку вбачається, що фактичні межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 не збігаються з межами, вказаними в правовстановлюючих документах.

01.07.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Лиманської міської ради зі скаргою на дії ОСОБА_1 та її чоловіка, щодо переносу існуючого між земельними ділянками паркана (а.с.68 т.1).

Згідно відповіді Лиманської міської раді від 01.08.2016 року, спеціалістами міської ради з виїздом на місце було зроблено обстеження земельних ділянок, в ході якого встановлено, що обмінні файли земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8 розміщені та укладені на кадастровій карті зі зміщенням, що не відповідає існуючим в натурі (на місцевості) межам по паркану, тобто зміщені у бік присадибної ділянки № НОМЕР_2 орієнтовно на 1 м. Рекомендовано оформити право власності на земельну ділянку (а.с.69 т.1).

Згідно з висновком №2846 від 23.11.2018 року судової земельно-техничної експертизи, виготовленого експертами Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_8 - не відповідають за складом та змістом вимогам чинного законодавства та інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою. Але виходячи з наведеного, невідповідностей вимогам нормативно-правових та інших актів з питань землеустрою та землекористування, за правилами оформлення, які впливають на результати заходів передбачених цією документацією із землеустрою, не виявлено.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1

для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, по АДРЕСА_5 та його затвердження, станом на 30.05.2007, за складом і змістом не відповідають вимогам чинного законодавства а інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою.

Згідно зведеному схематичному плану фактичні межі земельних ділянок не співпадають з межами земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_10 , а отже не відповідають межам, вказаним в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру. З огляду на викладене можна дійти висновку, що фактичні межі вказаних земельних ділянок також не відповідають і актам прийому-здачі межових знаків на зберігання, даних земельних ділянок та по межам з кожною із зазначених земельних ділянок.

Оскільки при дослідженні попередніх питань були визначені невідповідності технічних документацій із землеустрою та їх затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, а фактичні межі земельних ділянок не співпадають, а подекуди і перетинаються, влаштовуючи накладення, згідно вказаним межам в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру (ДЗК), то і фактичний порядок користування земельними ділянками, які розташовані адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_8 АДРЕСА_4 , не відповідає правовстановлюючим документам та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування.

При візуальному обстеженні і дослідженні територій земельних ділянок № 26, 28, АДРЕСА_8 та АДРЕСА_4 , зокрема порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок, не проглядається. Паркани, що відокремлюють кожну зі спірних земельних ділянок виглядають давніми, а якихось інших межових знаків, які б свідчили про порушення землекористувань у найближчий час не виявлені. Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи фотофіксацію візуального дослідження земельних ділянок, можливо прийти до висновку, що порушень землекористувань, в тому числі самовільного зайняття не виявлено. Але враховуючи дослідження питання 2, відносно фактичних меж земельних ділянок, дещо зміщені межі за правовстановлюючими документами, інформація про які внесена до бази ДЗК.

Згідно зведеного схематичного плану, складеного на основі результатів топографо-геодезичної (кадастрової) зйомки, на якому нанесено фактичне місцеположення меж земельних ділянок № НОМЕР_2 , № 28, № 30 по АДРЕСА_5 , та дані про межі цих земельних ділянок, інформація про які занесена до автоматизованої системи ДЗК, враховуючи відсутність фактичних зрушень межових та давність (застарілий стан) парканів між даними земельними ділянками, можливе невідповідне виконання топографо-геодезичних робіт у процесі виробництва технічних документацій із землеустрою на вищевказані ділянки або внесенні інформації до бази ДЗК та реєстрації прав власності на них у 2006 - 2016 роках. При виконанні співставлення, виявлено, зокрема, порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок за правовстановлюючими документами, а саме зміщення з перетином і накладкою відносно фактичних меж вищевказаних земельних ділянок, меж, які внесені до автоматизованої системи ДЗК, але по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування.

Оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку АДРЕСА_4 м. Лиман, Церкви Євангельських християн-баптистів були виконані у 2006 році і межі були закріплені межовими знаками у вигляді стовпів паркану, то ймовірно, при формуванні земельної ділянки АДРЕСА_1 , та вирахуванні її площі були використані межі, за фактичним користуванням, зокрема з суміжною ділянкою АДРЕСА_4 . З огляду на вищенаведене, можна прийти до висновку, що збільшення розмірів та площі земельної ділянки ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , було здійснено тільки за рахунок суміжної ділянки № НОМЕР_4 по вул АДРЕСА_7 Лиман, яка за правовстановлюючими документами, наданими на дослідження, знаходиться в постійному користування Церкви Євангельських християн-баптистів (а.с. 55-80 т.3).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в суді не доведено, що відповідачем порушені межі земельної ділянки позивача, а саме відповідачем здійснювалося переміщення паркану, який встановлений між земельними ділянками АДРЕСА_6 НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 . При цьому суд послався на ст.ст.106, 107, 186, 198 Земельного Кодексу України, ст.55 Закону України «Про землеустрій», Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (надалі Інструкція).

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.106 ЗК України, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 6 ст.55 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Згідно ст.198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

За змістом пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст.107 ЗК України, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відновлення меж земельної ділянки на місцевості передбачає повторне винесення меж в натуру на підставі наявної земельно-кадастрової документації.

Згідно із п.2.1 Інструкції, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з положеннями ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що земельною ділянкою АДРЕСА_1 .Хвойна площею 0,0600 га з 1973 року, на підставі рішення виконкому Краснолиманської міської ради від 28.03.1973 року про право індивідуальної забудови на земельній ділянці АДРЕСА_5 » (в подальшому АДРЕСА_1 АДРЕСА_5 , користувалася родина відповідача. Померлому у 2006 році чоловіку відповідача ОСОБА_6 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_11 ) (а.с.58 т.1).

Відповідач ОСОБА_2 успадкувала після смерті чоловіка ( ОСОБА_6 ) вказаний житловий будинок, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.59, 61 т.1) та продовжила користуватись земельною ділянкою за вказаною адресою.

Також встановлено, що позивач є власником належної їй земельної ділянки № НОМЕР_1 (площею 607кв.м.) на підставі рішенням Краснолиманської міської ради від 30.05.2007 року «Про передачу земельних ділянок у власність та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки» №5/12-740 (а.с.24-26 т.2), державний акт ЯГ №751836, кадастровий номер :01:013:0136, цільове призначення: «для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд» (а.с.29, 30 т.1).

З показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яки є сусідами позивача та відповідача, та мешкають в будинках АДРЕСА_4 та АДРЕСА_12 відповідно, вбачається, що паркан між земельними ділянками сторін був збудований ще задовго до 2005 року і не переміщувався що спростовує доводи позивача щодо порушення меж земельної ділянки, яка надана позивачу після 2005 року.

Згідно Акту від 03.03.2017 року, який складено головою вуличного комітету та підписано 4 свідками (мешканцями АДРЕСА_1 з 1975 року та по теперішній час мешкали: ОСОБА_6 (помер в 2006 році), ОСОБА_2 , ОСОБА_15 Територія вказаного домоволодіння була огороджена парканом з 1973 року по теперішній час згідно плану та даних очевидців. Весь час паркани підтримувалися в нормальному стані (а.с.83 т.2).

На застарілий стан парканів вказується і у висновку № 2846 від 23.11.2018 року судової земельно-технічної експертизи.

З зазначеного висновку також вбачається, що фактичні межі земельних ділянок № НОМЕР_2 і АДРЕСА_2 Хвойна не відповідають межам, вказаним в правовстановлюючих документах на дані ділянки, інформацію про які внесено до автоматизованої системи Держгеокадастру. Проте, згідно зведеного схематичного плану, складеного на основі результатів топографо-геодезичної (кадастрової) зйомки, враховуючи відсутність фактичних зрушень межових знаків та давність (застарілий стан) парканів між даними земельними ділянками, експертами зроблений висновок, що по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) як позивачки так і відповідачки за складом і змістом не відповідають вимогам чинного законодавства а інших нормативно-правових актів у сфері землеустрою. Проте експертами при візуальному обстеженні і дослідженні територій земельних ділянок № 26, 28, АДРЕСА_8 та АДРЕСА_4 , порушення меж земельних ділянок між кожною з даних ділянок, не виявлено. За висновком експертів паркани, що відокремлюють кожну зі спірних земельних ділянок, виглядають давніми, а якихось інших межових знаків, які б свідчили про порушення землекористувань у найближчий час не виявлені. Самовільного зайняття не виявлено. Виявлено порушення меж земельних ділянок за правовстановлюючими документами, а саме зміщення з перетином і накладкою відносно фактичних меж вищевказаних земельних ділянок, меж, які внесені до автоматизованої системи ДЗК, але зроблений висновок, що по факту це не може бути визнане як порушення меж землекористування.

ГУ Держгеокадастру у Донецькій області підтвердило, що земельна ділянка кадастровий номер :01:013:0517 по АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_2 , згідно ортофотоплану лежить коректно відповідно до існуючих парканів і будівель (а.с.156 т.2).

Як пояснив в судовому засіданні представник Лиманської міської ради ОСОБА_16 .А. при оформленні результатів робіт із землеустрою в електронному вигляді (обмінного файлу) земельних ділянок № 26, 28, 30 АДРЕСА_2 виникла помилка та всі ці ділянки змістилися, що видно на кадастровій карті. Проте в натурі (на місцевості) межі зазначених земельних ділянок відповідають. Ситуація, що виникла, може бути усунена шляхом внесення змін в обмінний файл.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наголошувала на тому, що при оформленні земельної ділянки у її власність межовим знаком був існуючий паркан між земельними ділянками № НОМЕР_2 та №28.

Таким чином, судом вірно визначено, що при встановленні меж земельної ділянки позивача ОСОБА_1 в 2007 році, межові знаки збігалися з існуючим до цього парканом, тому відсутні підстави вважати, що відповідачем ОСОБА_2 якимось чином порушено права позивача на землекористування.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем порушень з боку відповідача меж земельної ділянки, що належить позивачу, на переконання колегії суддів є правильним і ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги, що висновок судової земельно-технічної експертизи №2846 від 23 листопада 2018 року суперечить обставинам справи та викликає сумніви щодо його правильності, оскільки містить протиріччя щодо відповідності технічної документації ОСОБА_2 , за складом і змістом, чинному законодавству та нормативно-правовим актам у сфері землеустрою, що діяли станом на 23.12.2016 року, при цьому стверджують що не відповідностей вимогам нормативно-правових та інших актів не виявлено, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки експертами нижче за текстом визначено, що вказані порушення не впливають на результати заходів, передбачених цією документацією.

Тобто перелічені експертами недоліки при підготовці та виготовленні технічної документації не впливають на прийняття рішення відповідного органу місцевого самоврядування, якому згідно закону, надано право вирішення питання про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Позивачем не спростовано, з наданням належних та допустимих доказів, висновок експертизи №2846 від 23 листопада 2018 року, про те, що збільшення площі земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 з 0,0600 га. до 0,0681 га. відбулось за рахунок земельної ділянки АДРЕСА_4 , що вбачається з обґрунтування, викладеного в даному дослідженні, наведеного в ньому зведеного схематичного плану спірних земельних ділянок і таблиці розбіжностей у розмірах земельної ділянки АДРЕСА_1 .

Хоча в апеляційній скарзі відсутні доводи щодо решти висновків суду першої інстанції за результатами розгляду позовних вимог, а саме: про визнання недійним та скасування рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ; про визнання недійсним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, про припинення права власності на земельну ділянку, колегія суддів погоджується з висновками суду про відмову у їх задоволенні.

Зокрема, суд дійшов вірного висновку, що посилання позивача на неправомірність рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995 у зв`язку з неузгодженням з нею меж земельної ділянки не є підставою для визнання недійсним даного акту.

При цьому суд послався на правовий висновок Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 580/168/16-ц, в якому зазначено, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

З посиланням на ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», якою визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи, суд прийшов до висновку про відсутність порушень з боку державного реєстратора, щодо реєстрації, на підставі рішення Лиманської міської ради Донецької області від 23.12.2016 року №7/22-995, права власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер :01:013:0517 загальною площею 0,0681 га по АДРЕСА_1 і обґрунтовано відмовив у задоволенні цих вимог.

Також слід зазначити, що похідні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено порушення відповідачами прав позивача ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов правильного висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, які тягнуть скасування рішення суду першої інстанції, що в свою чергу, згідно ст.375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до ст.382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін, з врахуванням п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: О.С. Санікова

Л.І. Соломаха