У Х В А Л А

02 жовтня 2019 року м. Шаргород

Справа №127/13262/19

Провадження №2/152/353/19

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Деркача В.Г.,

розглянувши в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

10.07.2019 року до Шаргородського районного суду Вінницької області по підсудності, відповідно до ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2019 року, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, у якій позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.05.2009 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , з 1/4 до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з часу ухвалення рішення і до повноліття дитини.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи від 10.07.2019 року, справа передана в провадження судді Славінської Н.Л. (а.с.35).

Позовна заява подана з додержанням вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

17.07.2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначені судові засідання (а.с.39-40).

В судовому засіданні 02.10.2019 року, до початку розгляду справи по суті, представник позивача адвокат Деркач В.Г. заявив клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області, оскільки місце проживання відповідача ОСОБА_2 у встановленому законом порядку зареєстроване в АДРЕСА_1 , що встановлено в ході здійснення процесуальних дій Шаргородським районним судом з метою встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача. В ході отриманої інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 встановлено, що справа не підсудна Шаргородському районному суду, а належить до територіальної юрисдикції Вінницького міського суду.

Позивач ОСОБА_1 підтримав клопотання свого представника.

Відповідач ОСОБА_2 не прибула в судове засідання, повідомлялася належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також за місцем проживання, вказаним позивачем. Крім того, повідомлення ОСОБА_2 про виклик в судове засідання здійснено відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України.

Розглянувши клопотання представника позивача адвоката Деркача В.Г., підтримане позивачем, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 9 ст.28 ЦПК України також встановлено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

З довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.08.2019 року за №48606 Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради вбачається, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 у передбаченому законом порядку зареєстроване у АДРЕСА_1 (а.с.70), що підтверджується також інформаційною довідкою УДМС України у Вінницькій області від 22.08.2019 року №0501.13-6601/05.2-19 (а.с.78-79).

Таким чином, означена справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Шаргородського районного суду Вінницької області, а належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Вінницького міського суду Вінницької області.

Також, провадження у справі 17.07.2019 року відкрито з порушенням правил підсудності, встановлених ч.1 ст.27 ЦПК України.

Статтями 1, 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства (ч.1 ст.5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч.1 ст.8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.ч.1, 2 ст.10 ЦПК України).

Пунктом 4 ч.1 ст.376 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, в тому числі, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 1 ч.3 ст.376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Частиною 1 ст.378 ЦПК України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги вказані вище обставини, Шаргородський районний суд Вінницької області не може розглядати вказану справу, яка не віднесена до його територіальної підсудності в силу вимог ч.1 ст.27 ЦПК України, тобто не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої ст.6 Конвенції.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України).

Розгляд означеної цивільної справи по суті не здійснювався.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст.32 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.2, 27, 31, 32, 258, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів передати на розгляд до іншого суду до Вінницького міського суду Вінницької області.

Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена і проголошена 02.10.2019 року.

Суддя: