Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 463/1554/15-ц

провадження № 61-8986св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи - Львівська міська рада, Департамент архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року у складі судді Головатого Р. Я. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2016 року у складі колегії суддів: Левика Я. А., Бакуса В. Я., Гірник Т. А.,

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому, з урахуванням уточнень, просив зобов`язати останніх усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, загальною площею, 0,039 га, та житловим будинком, загальною площею 69,7 кв. м, які належать позивачу на праві власності та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованих житлових будинків, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки, загальною площею 0,039 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці, розташований житловий будинок, загальною площею 69,7 кв. м, який належить позивачу на праві спільної сумісної власності. Відповідачі є власниками суміжної земельної ділянки, на якій збудовано не окремі індивідуальні житлові будинки, а єдиний чотирьохповерховий житловий будинок котеджного типу, де площа окремого котеджу становить - 312 кв. м.

При будівництві зазначених будинків відповідачами порушено вимоги будівельних, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм і правил, внаслідок чого позивач позбавлений можливості повноцінно використовувати належну йому земельну ділянку та користуватись власною квартирою, оскільки ці будівлі затіняють поступлення до його квартири світла, а їх зведення ставить під загрозу життя його самого та членів його сім`ї через недотримання пожежних та санітарних відстаней між будинками.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки житлові будинки за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 не є самочинним будівництвом і позивачем не подано суду доказів, що відповідачі створюють йому перешкоди у користуванні, належними йому на праві власності земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року рішення Личаківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції, як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди також вважали безпідставним пред`явлення позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки будинки АДРЕСА_4 і АДРЕСА_3 на час звернення ОСОБА_1 з позовом належали на праві власності третім особам ОСОБА_7 (АДРЕСА_4) та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (АДРЕСА_3).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

На виконання вимог підпункту 4 першого розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» 27 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що судами першої і апеляційної інстанції не призначено за клопотанням позивача судово-будівельну експертизу для встановлення обставин щодо дотримання відповідачами будівельних норм при будівництві котеджів та відповідність цих будівель проектній документації.

Суди в обґрунтування своїх висновків неправомірно посилались на акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних норм, стандартів і правил № 14/1-л від 03 липня 2014 року, складений інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, акт комісійного розгляду звернень мешканців ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за участі начальника управління № 1 інспекції ДАБК Львівської області, керівника групи архітекторів КПМ-3 ДП Державного інституту проектування міст «Містопроект» ДП «Укрдержбудекспертизи, Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради від 01 вересня 2014 року, та висновок ТОВ «Галпроект» про інсоляційний режим житлових приміщень, оскільки ці документи складались на підставі аналізу розроблених ескізів намірів будівництва на стадії будівництва спірних будинків, а не після його завершення.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки для обслуговування цього будинку площею 0,0396 га.

На суміжній земельній ділянці на АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (спільно з ОСОБА_12 ), ОСОБА_4 побудовоні житлові будинки (котеджі) АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, відповідно. Пізніше останні два будинки АДРЕСА_3 і АДРЕСА_4 були відчужені, відповідно, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6

Всі ці будинки були збудовані на підставі затверджених проектів, прийняті в експлуатацію та зареєстровані на праві власності за названими особами, у зв`язку з чим судами попередніх інстанцій зроблено правильні висновки, що ці спірні будівлі не є самочинним будівництвом в розумінні статті 376 ЦК України.

Підставою пред`явленого ОСОБА_1 позову стало те, що під час будівництва зазначених будинків відповідачами порушено вимоги будівельних, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм і правил, внаслідок чого позивач позбавлений можливості повноцінно використовувати належну йому земельну ділянку та користуватись власною квартирою, оскільки ці будівлі зменшують поступлення до його квартири світла та а їх зведення ставить під загрозу життя його самого та членів його сім`ї через недотримання пожежних та санітарних відстаней між будинками.

Оскільки ці позовні вимоги звернуті, в тому числі, і до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не є власниками спірних будинків, колегія суддів погоджується з висновками судів про безпідставність цих вимог до названих осіб, які не можуть бути належними відповідачами за позовом про зобов`язання знесення вказаних будівель. Зазначена обставина є підставою для відмови в позові до вказаних відповідачів незалежно від того, чи є обґрунтованими вимоги позивача в частині порушення його прав зведенням цих будівель, оскільки предмет позову (зобов`язання знесення спірних будинків) може стосуватися лише чинних власників цього нерухомого майна.

В частині ж позову до ОСОБА_2 , яка залишається бути власником одного з трьох спірних житлових будинків (котеджів) АДРЕСА_2 суди обґрунтовано вважали недоведеним факт порушення прав позивача зведенням цього житлового будинку, виходячи з таких обставин.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України2004 року (у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У частині третій цієї статті та статті 60 цього Кодексу передбачалося, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суди попередніх інстанцій, посилаючись на наявні в матеріалах акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних норм, стандартів і правил № 14/1-л від 03 липня 2014 року (а. с. 101 т. 1) та акт від 01 вересня 2014 року (а. с. 102), якими підтверджено відсутність при будівництві спірних будівель порушень вимог будівельних, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм і правил, дійшли обґрунтованих висновків про недоведеність обставин порушення зведенням спірних житлових будинків (котеджів) прав позивача, на які він посилається як на підставу свої вимог.

Арґументи позивача про неналежність як доказів вказаних актів через те, що вони складались, коли будівництво спірних будинків тривало і не було завершене, є неприйнятними, оскільки на час складання цих документів будівлі вже були зведені, що давало можливість визначити чи були порушені вимоги будівельних, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм і правил, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке виявилось у незаконній, на думку позивача, відмові у призначенні судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Аналіз положень статей 130, 131, 133 ЦПК України 2004 року свідчить, що подання доказів та клопотань про їх витребування (забезпечення) здійснюється сторонами до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням цих вимог, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Статтею 303 ЦПК України 2004 року визначено межі апеляційного розгляду, які, зокрема, передбачають, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

В суді першої інстанції за клопотанням ОСОБА_1 . призначалась судова будівельно-технічна експертиза (а.с. 68-73, 209-210 т. 1), яка не була проведена через те, що позивачем неправильно була зазначена адреса спірних житлових будинків.

Оскільки судова експертиза за клопотанням позивача на виконання встановленого частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року обов`язку суду сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи призначалась судом першої інстанції, однак не була проведена у зв`язку з неточністю наданих позивачем вихідних даних, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні повторно заявленого ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи клопотання про призначення зазначеної судової експертизи (а. с. 125-128 т. 2).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин оскаржені судові рішення, які ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до статті 410 ЦПК України належить залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук