Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі: головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Гуровій Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чермалицької сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Чермалицької сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджує свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_1 , видане 01.06.2005р. виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області. Позивач ОСОБА_2 - є рідною донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 01.03.1965р., у якому матір`ю зазначена ОСОБА_3 . Після смерті останньої, залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Тельманівського районної Ради за № 90 від 20.04.1989р. Також до складу спадщини входить земельна ділянка розміром 0,40га, розташована за вищевказаною адресою, для обслуговування житлового будинку та ведення господарства, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту про право приватної власності на землю №554, виданого на підставі рішення Заможненської сільської ради від 26.04.1994 року.

Позивач вважає, що спадщину вона прийняла, подавши заяву 24.11.2005р. про її прийняття у Тельманівську державну нотаріальну контору. На даний час у звязку із проведенням АТО територія Тельманівського району є частково окупованою та Тельманівська держнотконтора перемістилась на територію України, але документи контори не були перевезені та зберігаються у архіві Тельманівської нотаріальної контори, який розташований у смт. Тельманове Тельманівського району Донецької області, що на даний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території. У звязку з цим нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, про що їй було видано роз`яснення нотаріуса від 26.06.2018р.№ 162/01-16. У звязку з цим, просить визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Представник Чекмальцької сільської ради у судове засідання не зявився, є належним чином сповіщеним про час та дату розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджує свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_1 , видане 01.06.2005р. виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області. Позивач ОСОБА_2 - є рідною донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 01.03.1965р., у якому матір`ю зазначена ОСОБА_3 . Після смерті останньої, залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Тельманівського районної Ради за № 90 від 20.04.1989р. Також до складу спадщини входить земельна ділянка розміром 0,40га, розташована за вищевказаною адресою, для обслуговування житлового будинку та ведення господарства, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту про право приватної власності на землю №554, виданого на підставі рішення Заможненської сільської ради від 26.04.1994 року.

Відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, спадкоємець, що бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не мешкав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У позовній заяві позивачка вказує, що вона звернулась до нотаріальної контори, але отримала відповідь про неможливість здійснення нотаріальної дії.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», смт. Тельманове віднесено до таких населених пунктів.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Статею 67 того ж з Закону, що визначає порядок видачі свідоцтва про право на спадщину, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно ст.69 того ж Закону, можлива за умови перевірки нотаріусом або в сільських населених пунктах посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина після смерті матері позивачки. У звязку з тим, що на теперішній час Тельманівська нотаріальна контора перемістилася на підконтрольну Україні територію, але документи контори перевезені не були та вони залишилася на непідконтрольній українській владі території України, тому нотаріус відмовляється видати позивачці свідоцтво про право на спадщину, оскільки не має можливості перевірити коло спадкоємців.

Відповідно до вищезазначеного суд також позбавлений можливості встановити відповідні відомості щодо спадкоємців та усіх заінтересованих осіб, чиї права можуть бути порушені у разі задоволення позову, а також встановити, чи має право позивач на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

На підставі викладеного, суд не вбачає порушень прав та інтересів позивача з приводу тимчасово не врегульованих відносин щодо прийняття спадщини у зоні АТО, бо не позбавляє права позивача у подальшому отримати свідоцтво про право на спадщину, тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст.3, 10,11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В.Писанець