Справа №198/582/19
Провадження №2/0198/227/19
26.09.2019
У Х В А Л А

іменем України

26 вересня 2019 року суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Маренич С.О., розглянувши клопотання позивачки ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , згідно якого просила встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період з жовтня 1997 року по 20.04.2019 року; визнати житловий будинок та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Одночасно з поданням позовної заяви позивачка подала клопотання, в якому просить звільнити її від сплати судового збору за подання вищевказаного позову, посилаючись на те, що вона на даний час ні збережень, ні постійного доходу не має, отримуючи лише соціальну допомогу у розмірі 1 034,53 грв., що є меншим ніж сума судового збору яку слід сплатити за подання вказаного позову. Відтак, сплата судового збору поставить позивачку в скрутне матеріальне становище (ас.39).

На підтвердження останнього позивачка надала довідку про отримання нею тимчасової державної соціальної допомоги як особою пенсійного віку, яка не набула права на пенсію , в розмірі 1 034, 50 грв. (ас.42).

Згідно з ч.1 ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України « Про судовий збір», суд , враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний час, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Вказані позивачкою обставини, а зокрема отримання останньою доходу в розмірі 1 034, 50 грв. свідчать про те, що сплата судового збору за подання позовної заяви може поставити таку в скрутне матеріальне становище.

Разом з тим, ураховуючи положення пункту 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням майнового стану позивачки, характеру спору та особи заявника, суд вважає за необхідне звільнити останню від сплати судового збору за подання даного позову.

Керуючись ст. ст. 136, 260, 261 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивачки ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - задовольнити.

Звільнити позивачку ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Маренич