Справа № 289/362/19
Номер провадження 2/289/217/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2019 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 09.06.2016 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем не проживають разом як подружжя через відсутність порозуміння, поваги один до одного та постійних конфліктів між ними, втрати почуття кохання. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами.

В підготовче засідання сторони не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач визнав позов у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні, враховуючи вимоги ст. 200 ЦПК України.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз?яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 09.06.2016 перебувають у шлюбі.

Сторони мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначає позивач у позовній заяві, з відповідачем не проживають разом як подружжя через відсутність порозуміння, поваги один до одного та постійних конфліктів між ними, втрати почуття кохання. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами.

У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав та також просить шлюб між ними розірвати то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Положеннями ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Враховуючи те, що позивачка просила місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , визначити її місце проживання, та те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , слід визначити місце проживання їх матері.

Враховуючи викладене та на підставі ст.ст. 24, 112, 115, 160 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 09.06.2016 Радомишльським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, актовий запис № 42 розірвати.

Після розірвання шлюбу, визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Д. Ю. Луньова

Згідно з оригіналом

Суддя Д. Ю. Луньова

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)