Справа №442/6047/19
Провадження №2/442/1609/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

11 жовтня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

22.08.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову, вказує на те, що житлова квартира АДРЕСА_1 була виділена їх сім`ї дуже давно. Він проживав за вказаною адресою ще з дитинства. Так, з карточок прописки вбачається, що його мати - ОСОБА_3 була зареєстрована у даній квартирі 4.01.1971 р., батько - ОСОБА_4 - 6.09.1968 р. , його брат - ОСОБА_5 - 3.12.1979 р. , та він - ОСОБА_1 - 12.12.1973 р. Згодом батьки та брат виписались з даного житла, змінивши місце проживання, а він і надалі залишився там проживати.

Пізніше на його ім`я виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів міста Дрогобича 24 жовтня 1983 року було видано ордер НОМЕР_2 на право зайняття 3-ох кімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,45 м.кв. Він є основним квартиронаймачем даної квартири. Згідно даного ордеру до складу сім`ї входила й дружина - ОСОБА_2 . Згодом їх спільне сімейне життя з відповідачем не склалось і в 1993 році вони розлучились. Дітей від даного шлюбу у них не було.

З поквартирної карточки форми 17 вбачається, що в кв. АДРЕСА_1 по сьогоднішній день - він, позивач по справі, відповідач та його донька від другого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач, ОСОБА_2 , вже 19-ть років не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, і, взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні він, ні його донька відповідачу не чинили. Вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується без поважних причин. Особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали відповідачці у квартирі немає.

Формальна реєстрація відповідача створює для нього багато незручностей, оскільки відповідач комунальних послуг не сплачує, не бере участі у спільному побуті, облаштуванні та утриманні житла. Ці витрати він повиннен оплачувати самостійно. Через формальну реєстрацію відповідача він не може отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивач та його представник - адвокат Лучків А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечують щодо заочного розгляду справи. В подальшому представник позивача Лучків А.В. подав заяв про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, причин своєї неявки не повідомляла, однак належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою та через оголошення на сайті суду. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем кв. АДРЕСА_1 на підставі Ордеру НОМЕР_2 від 24.10.1983 . З поквартирної карточки форми 17 вбачається, що в кв. АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_1 - позивач по справі, ОСОБА_2 - відповідачка та ОСОБА_6 донька позивача від другого шлюбу.

Однак, відповідач не проживає у вказаному будинку з 2000 року (акт про відсутність ( не проживання) особи за місцем реєстрації від 13.06.2019, виданий КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради).

Права на жилу площу в житловому приміщенні за тимчасово відсутніми наймачами та членами їх сімей охороняються законом. Приписами ч. 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Питання визнання особи такою, що втратила право на жиле приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, в силу ст. 72 ЖК України вирішується виключно в судовому порядку.

З роз`яснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання: утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо.

Беручи до уваги наведене те, що відповідачка фактично добровільно залишила спірне житло і у ньому не проживає понад встановлені законом терміни - з 2000 року, її особисте майно у квартирі відсутнє, не бере участі в утриманні житла, має інше постійне місце проживання, суд дійшов висновку про те, що такі її дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування квартирою між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що вона самостійно залишила жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагалась вселитись у таке, тому її слід визнати такою, що втратила право користування спірною квартирою.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 15.10.2019.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Хомик А.П.