ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 639/10259/15-ц

провадження № 22-ц/818/4561/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Бурлака І.В. Кругової С.С.,

за участю секретаря судових засідань Плахотнікової О.І.,

учасники справи:

заявник: Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Юлія Володимирівна

боржник: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за поданням Державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Юлії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань без вилучення паспортного документу,

з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 листопада 2018 року, постановлену суддею Єрмоленко В.Б., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Ю.В. звернулася в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань без вилучення паспортного документа. Просив постановити ухвалу про тимчасове обмеження права ОСОБА_1 на виїзд за межі України, оскільки він ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 листопада 2018 року подання Державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Юлії Володимирівни задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 639/10259/15-ц від 30.01.2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження права виїзду за межі України відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не доведено факту ухилення від виконання зобов`язань, а саме будь-яких свідомих дій (бездіяльності) спрямованих на невиконання судового рішення, оскільки коштів на даний час для виконання судового рішення боржник не має, а відтак подання державного виконавця є необґрунтованим та не повинно бути задоволено. Зазначає, що рідна бабуся боржника є громадянкою Угорщини та постійно проживає на території Угорщини, якій 74 роки та вона потребує постійного догляду. У зв`язку із чим боржнику необхідно перетинати кордон задля постійного нагляду за бабусею.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 суд вважав, що невжиття заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може ускладнити або зробити неможливим виконанням рішень суду.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 56446112 з виконання виконавчого листа № 639/10259/15-ц від 30.01.2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 928 200 грн., що є еквівалентом 35 000 доларів США за офіційним курсом НБУ. Однак, боржником у строк, наданий для самостійного виконання, рішення суду не виконано, декларацій не надано, дій, спрямованих на його виконання, не здійснено.

Згідно довідки ДФС України за ОСОБА_1 не зареєстровані відкриті рахунки в банківських установах.

Відповідно відповіді ПФУ України, відсутні будь-які дані про останнє місце роботи боржника ОСОБА_1 , майно, яке належить на праві власності, відсутнє.

Згідно наданих державним виконавцем Актів, неодноразово на адресу боржника надсилались виклики щодо його явки до виконавця для надання пояснень причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`являвся, про причини неявки не повідомляв.

Листом Державної прикордонної служби України від 31.07.2018 року повідомлено, що боржник неодноразово перетинав державний кордон.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 17.09.2018 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 31.12.2010 року.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Юрій ОСОБА_4 Іванов проти України» (Yuriy ОСОБА_5 Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналізуючи положення статті 441 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями статті 6 Закону № 3857-XII та положеннями Закону № 1404-VIII, слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Із узагальнення судова практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вбачається, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року, копію якого отримав 30 липня 2016 року, з апеляційною скаргою не звертався.

Із пояснень державного виконавця, пояснень представника ОСОБА_1 , із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2016 року ОСОБА_1 відчужив все належне йому рухоме і нерухоме майно, в тому числі і за безоплатними правочинами.

Отже, ОСОБА_1 знаючи про наявність невиконаних боргових зобов`язань, після ухвалення заочного рішення не вживав заходів щодо виконання цього рішення за рахунок належного йому майна, відчужив майно, при цьому заборгованість не погашена.

Представник боржника в судовому засідання посилався на обставини,які були встановлені постановою Харківського апеляційного суду від 07 травня 2019 року у справі № 642/376/17 за позовом ОСОБА_6 , до ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , третя особа - приватний нотаріус ХМНО Марченко М.І. про визнання договорів недійсними.

Між тим, ухвалою Верховного суду від 10 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 642/376/17 та зупинено дію постанови Харківського апеляційного суду від 07 травня 2019 року до закінчення касаційного провадження. На даний час відомості про закінчення касаційного провадження відсутні.

В межах цієї справи належних та допустимих доказів того, що грошові кошти від реалізації нерухомого майна були направлені на виконання зобов`язань перед іншими кредиторами спадкодавця ОСОБА_8 , суду не надані.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження та виклики державного виконавця направлялися на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена у виконавчому листі. Отже ОСОБА_1 є таким, що повідомлений про відкриття виконавчого провадження.

Між тим, на момент звернення державного виконавця з поданням, рішення суду боржником не виконано, декларацію про доходи та майно не подано, будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду не вчинено.

Посилання представника ОСОБА_1 на відсутність у останнього коштів для виконання рішення суду не приймаються судом, оскільки ОСОБА_1 є працездатною особою, між тим заходів щодо працевлаштування не вживає.

Наведені обставини у сукупності об`єктивно свідчать про факт ухилення боржника від виконання рішення суду, що є підставою для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання останнім зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що його рідна бабуся постійно проживає на території Угорщини, її 74 роки та вона потребує постійного догляду. У зв`язку із чим боржнику необхідно перетинати кордон задля постійного нагляду за бабусею.

Вказані доводи не приймаються судовою колегію, оскільки з листа Державної прикордонної служби України від 31.07.2018 року вбачається, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України із Російською Федерацією. Доказів того, що боржник виїзжав за межі України в напрямку Угорщини суду не надано. Доказів того, що бабуся ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання Державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Грар Юлії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань без вилучення паспортного документу .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

У разі зміни обставин та минування підстав з якими суд пов*язує застосування обмеження ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду із вмотивованою заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у відповідності до ч.5 ст. 441 ЦПК України.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

І.В. Бурлака