Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 132/1755/16-ц

провадження № 61-23756св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В.

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - Калинівська районна державна адміністрація,

третя особа - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року у складі судді Павленко І. В. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2017 року у складі колегії суддів: Медяного В. М., Матківської М. В., Сопруна В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доКалинівської районної державної адміністрації (далі Калинівська РДА), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Калинівської районної Ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області від 25 лютого 1998 року йому було надано у постійне користування земельну ділянку площею 49,5 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану на території села Писарівка Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. На підставі зазначеного рішення він отримав державний акт на право постійного користування землею, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 19.

Спірною земельною ділянкою він користувався з 1998 року по 2011 рік для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та сумлінно сплачував земельний податок.

У липні 2015 року він дізнався про те, що розпорядженням Калинівської РДА від 02 серпня 2012 року № 333 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 на території Писарівської сільської ради для ведення фермерського господарства» належні йому на праві постійного користування 20,00 га землі передано в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства.

Посилаючись на те, що передана в оренду ОСОБА_2 земельна ділянка перебувала у його (позивача) постійному користуванні, а відтак не була вільною, просив поновити йому строк на звернення до суду за захистом порушеного права та скасувати розпорядження Калинівської РДА від 02 серпня 2012 року

№ 333 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 на території Писарівської сільської ради для ведення фермерського господарства».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 08 грудня

2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження Калинівської РДА від 02 серпня 2012 року № 333 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 на території Писарівської сільської ради для ведення фермерського господарства».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право постійного користування земельною ділянкою площею 49,5 га виникло у позивача у

1998 році та не припинилося у зв'язку з введенням у дію Земельного кодексу України (далі - ЗК України) від 25 жовтня 2001 року. ОСОБА_1 не звертався до Калинівської РДА із заявою про добровільну відмову від права постійного користування земельною ділянкою, а тому були відсутні передбачені статтею 141 ЗК України підстави для припинення його права користування зазначеною земельної ділянкою та передачі частини цієї земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 Приватизація частини земельної ділянки

ОСОБА_1 та іншими членами Селянського (фермерського) господарства «Діброва-1» (далі - СФГ «Діброва 1») не є підставою для скасування акту постійного землекористування.

Додатковим рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від

17 січня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , у якій заявник просив рішення Калинівського районного суду Вінницької області від

08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від

02 березня 2017 року скасувати, і направити справу на новий розгляддо суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 з тих підстав, що станом на дату вирішення питання про відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 не припинилося право постійного користування позивача земельною ділянкою площею 49,5 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованою на території села Писарівка Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, суди попередніх інстанцій не врахували, що на підставі розпорядження голови Калинівської РДА від 22 жовтня 2007 року № 470 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних ділянок та складення документів - членам фермерського господарства «Діброва 1» на території Писарівської сільської ради» п`ять членів зазначеного фермерського господарства, у тому числі і позивач, отримали у власність земельні ділянки із земель фермерського господарства «Діброва 1», загальною площею 17,3613 га, а нерозподілений залишок земельної ділянки загальною площею 31,7125 га передано до земель запасу Писарівської сільської ради.

Надалі позивачем як засновником СФГ «Діброва 1» було прийнято рішення про припинення фермерського господарства, унаслідок чого у період з 2008 року по 2014 рік ОСОБА_1 не використовував спірну земельну ділянку за її цільовим призначенням, а нове фермерське господарство - СФГ «Діброва 3» ним було створено лише у 2014 році.

Наведене дає підстави для висновку, що на дату вирішення судами попередніх інстанцій позовних вимог ОСОБА_1 , земельної ділянки площею 49,5 га, яку було надано у постійне користування позивачу, як такої не існувало у зв`язку зі зміною її площі, меж та конфігурації, що стало наслідком отримання у

2007 році громадянами - членами СФГ «Діброва 1» у власність її частин, та зарахування нерозподіленого залишку ріллі до земель запасу Писарівської сільської ради.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

11 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Калинівської районної Ради народних депутатів Калинівського району Вінницької області від 25 лютого 1998 року ОСОБА_1 було надано у постійне користування земельну ділянку площею 49,5 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану на території села Писарівка Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. На підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 було видано державний акт на право постійного користування землею.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формуван, 19 березня 1998 року проведено державну реєстрацію СФГ «Діброва 1», засновник - ОСОБА_1 .

Рішенням Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 23 березня 2007 року № 83 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам - членам фермерського господарства «Діброва 1» погоджено технічну документацію із землеустрою щодо передачі у власність громадянам - членам фермерського господарства земельні ділянки із земель фермерського господарства «Діброва 1» з визначенням цільового призначення - для ведення фермерського господарства, зокрема: ОСОБА_1 - площею 3,4791 га, ОСОБА_3 - площею 3,4325 га, ОСОБА_4 - площею 3,4372 га, ОСОБА_5 - площею 3,5800 га. Нерозподілений залишок ріллі загальною площею 31,7125 га залишено фермерському господарству «Діброва 1» на умовах оренди.

На підставі розпорядження Калинівської РДА від 22 жовтня 2007 року № 470 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам членам фермерського господарства «Діброва 1» на території Писарівської сільської ради» п`ятьом громадянам - членам фермерського господарства «Діброва 1» за списком, а саме:

ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , передано у власність земельні ділянки із земель фермерського господарства «Діброва 1» та видано їм державні акти на право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Нерозподілений залишок земельної ділянки загальною площею 31,7125 га зараховано до земель запасу Писарівської сільської ради.

10 січня 2008 року засновником СФГ «Діброва 1» ОСОБА_1 прийнято рішення № 1 про ліквідацію СФГ «Діброва 1», розміщеного на території Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Запис про державну реєстрацію припинення вказаної СФГ «Діброва 1» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03 червня 2010 року.

Розпорядженням Калинівської РДА від 30 березня 2011 року № 105 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для створення фермерського господарства на території Писарівської сільської ради», ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 20,00 га ріллі із земель запасу Писарівської сільської ради для створення фермерського господарства за межами населеного пункту села Писарівка Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

19 січня 2012 року постійна діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою у Калинівському районі Вінницької області, затвердила висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 20,00 га, розташованої на території Писарівської сільської ради (за межами населеного пункту) Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_2 для створення фермерського господарства.

Розпорядженням Калинівської РДА від 02 серпня 2012 року № 333 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 на території Писарівської сільської ради для ведення фермерського господарства» ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку площею 20,00 га ріллі із земель запасу Писарівської сільської ради за межами населеного пункту села Писарівка терміном на двадцять років для ведення фермерського господарства.

На підставі зазначеного розпорядження, 27 грудня 2012 року між Калинівською РДА та ОСОБА_2 укладений договір оренди землі №239/12, за умовами якого в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення - для ведення фермерського господарства, загальною площею 20,00 га ріллі, у тому числі: із земель запасу площею - 20,00 га, на території Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Писарівка, кадастровий номер :03:000:0001.

У березні 2014 року ОСОБА_1 на базі земельної ділянки площею 49,5 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої на території села Писарівка Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області,було засновано нове фермерське господарство - Фермерське господарство «Діброва-3» (далі - ФГ «Діброва-3»).

16 квітня 2014 року позивач як керівник ФГ «Діброва-3» направив ОСОБА_2 запит про надання дозвільних документів щодо користування земельною ділянкою площею 20 га, яка належить ФГ «Діброва-3».

У липні 2015 року ОСОБА_1 стало відомо, що земельну ділянку площею 20,00 га передано в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, згідно розпорядження Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області від 02 серпня 2012 року № 333 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки ОСОБА_2 на території Писарівської сільської ради для ведення фермерського господарства».

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій), установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна за змістом норма права закріплена у частині першій статті 19 чинного ЦПК України.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій), передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 ГПК України у вказаній редакції), зокрема про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, розпоряджень і наказу органів виконавчої влади визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, а також договорів оренди землі та повернення земельних ділянок у володіння держави.

У справі, що розглядається предметом позову є спір щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення - для ведення фермерського господарства загальною площею 20,00 га ріллі, розташованої на території Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, кадастровий номер :03:000:000, переданої ОСОБА_2 із земель запасу площею за договором оренди від 27 грудня 2012 року № 239/12, укладеного між ним та Калинівською РДА.

За змістом статті 2 Закону України від Законом України від 20 грудня 1991 року № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (далі - Закон

від 20 грудня 1991 року № 2009-XII), чинного на дату набуття позивачем права постійного користування спірною земельною ділянкою, селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією.

Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед державними, кооперативними, громадськими, зарубіжними, іншими підприємствами і організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на користування землею на тимчасове користування землею, у тому числі на умовах оренди. Складаються також й інші документи відповідно до законодавства України.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону від 20 грудня 1991 року

№ 2009-XII, громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування, в тому числі в оренду, подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, підписану головою створюваного селянського (фермерського) господарства. Рішення щодо передачі і надання земельних ділянок громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства відповідні Ради народних депутатів приймають на найближчій сесії.

Частинами першою, другою статті 9 Закону від 20 грудня 1991 року № 2009-XII визначено, що після одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у тридцятиденний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що після отримання позивачем у постійне користування спірної земельної ділянки 19 березня 1998 року ним було зареєстроване у встановленому законом порядку СФГ «Діброва 1». На час звернення з позовом до суду ОСОБА_1 є головою ФГ «Діброва 3».

Наведене дає підстави для висновку, що після реєстрації позивачем селянського (фермерського) господарства як юридичної особи у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична зміна орендаря, а відтак обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до СФГ «Діброва 1». Після ліквідації СФГ «Діброва 1» та створення, як зазначав позивач, на базі попередньо наданої йому в постійне користування земельної ділянки нового фермерського господарства -

ФГ «Діброва 3», звернення ОСОБА_1 з позовом до Калинівської районної державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 свідчить про наявність спору між юридичними особами.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, а земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верхового Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеними у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 22 серпня

2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі

№ 272/1652/14-ц.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Вирішуючи спір суди не надали оцінки тому, що сторонами спірних правовідносин щодо користування земельними ділянкою, наданою у постійне користування для введення селянського (фермерського) господарства, є фізична особа ОСОБА_1 , як керівник, голова ФГ «Діброва-3», яке було зареєстроване на момент відкриття провадження у справі, та орган державної влади, а тому справа за позовом ОСОБА_1 до Калинівської РДА, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України та частини першої статті 414 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись статями 255, 256, 400, 402, 409, 414, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08 грудня

2016 року, додаткове рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області

від 02 березня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Калинівської районної державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування розпорядження закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко