Справа № 462/7806/18 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1412/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Копняк С.М., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року у складі судді Палюх Н.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У грудні 2018 року позивач ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.09.2006 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № 45/Р, за яким відповідачу встановлено ліміт кредитування в сумі 7825,00 дол. США, з процентною ставкою 12,5 % річних та терміном кредитування до 03.09.2011р.

Пунктом 1 кредитного договору передбачено, що позивач зобов`язався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором.

Згідно умов договору грошові кошти були перераховані ОСОБА_1 в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача.

Пунктом 4.1. даного договору передбачено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором. Відповідно до п.5.1. договору за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2. цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочки. Згідно із п.6.1. даного договору виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечується способами, що обумовлені договором, зокрема: неустойкою (штраф, пеня), заставою автомобіля, страхуванням автомобіля.

На адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. Відтак, ОСОБА_1 свої обов`язки за кредитним договором не виконує, зокрема не погашає кредит та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №45/Р від 04.09.2006р., що станом на 01.11.2018р. становить 3946,63 дол. США, в тому числі 2844,51 дол. США неповернутої суми кредиту, 253,92 дол. США прострочених відсотків, 2160,16 дол. США нарахованих відсотків та 848,20 дол. США пені.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач АТ «КРЕДОБАНК», з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, крім цього, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно умов договору грошові кошти були перераховані відповідачу в безготівковій формі, що підтверджується меморіальним ордером, при цьому термін кредитування складав до 03.09.2011 року.

В свою чергу, зобов`язання за договором відповідач в повному обсязі не виконав, як наслідок утворилася заборгованість, яка станом на 01.11.2018 року складає 3946,63 дол. США, яку просив стягнути з позичальника.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року та направити справу на новий розгляд.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «КРЕДОБАНК» суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «КРЕДОБАНК» 11.03.2011 року вже звертався до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалою суду від 16.11.2012р. позовну заяву ПАТ «КРЕДОБАНК» залишено без розгляду. Вказана ухвала суду була отримана банком 06.12.2012р. Отже, пред`явивши вимогу до відповідача про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України банк змінив строк виконання основного зобов`язання.

З даним позовом ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до суду 10.12.2018 р., тобто із пропуском строку позовної давності, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, відповідач у відзиві на позов просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а відтак на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України у задоволенні позову суд відмовив.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2006 року між ВАТ «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДОБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № 45/Р, за яким відповідачу встановлено ліміт кредитування в сумі 7825,00 дол. США, з процентною ставкою 12,5% річних та терміном кредитування до 03.09.2011р.

Кредитні кошти надано на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, зокрема для здійснення часткової оплати по договору №210806/1-ЛВ від 21.08.2006р. на придбання автомобіля марки ВАЗ, модель 11183-110-20, 2006 рік випуску, № кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Пунктом 4.1. договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором (п.2.1., 3.9.) та/або додатками до нього.

Відповідно до п.5.1. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2. цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення.

Згідно із п.6.1. даного договору виконання зобов`язань за цим договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому договорі та/або договорах забезпечення, зокрема: неустойкою (штрафом, пенею), заставою нового автомобіля, страхуванням автомобіля.

На підставі п.п. 4.9, 4.10 кредитного договору банк у випадках, передбачених п.2.9. цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку, достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

Відповідач порушив взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання, зокрема з грудня 2009р. припинив погашати кредит, а з серпня 2010р. припинив сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості та рухом коштів по рахунку за період з 04.09.2006р. по 30.10.2018р. (а.с.11-14, 17-19).

Згідно із наданим позивачем розрахунку станом на 01.11.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором №45/Р від 04.09.2006р. складає 3098,43 дол. США, в тому числі 2844,51 дол. США неповернутої суми кредиту, 253,92 дол. США прострочених відсотків (а,с. 11-14).

16.11.2018р. на адресу відповідача ПАТ „КРЕДОБАНК направив повідомлення-вимогу про повернення кредиту (а.с.22).

Разом з тим, суд першої інстанції оглянув матеріали цивільної справи №2-1974/11, по якій 11.03.2011 року ПАТ „КРЕДОБАНК звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 45/Р від 04.09.2006 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2012р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. На адресу ПАТ „КРЕДОБАНК судом скеровано вказану ухвалу суду, яка отримана банком 06.12.2012р. Ухвала суду не оскаржувалася і набрала законної сили.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З наданого суду розрахунку суми позову встановлено, що з грудня 2009р. відповідач ОСОБА_1 припинив погашати кредит, а з серпня 2010р. припинив сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, при цьому термін кредитування згідно умов договору закінчився 03.09.2011 року.

На переконання колегії суддів, звернувшись 09.03.2011 року з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 45/Р від 04.09.2006 року, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання, відповідно строк виконання зобов`язання ОСОБА_1 настав, що і є початком перебігу визначеного статтею 257 ЦК України строку позовної давності, у зв`язку із спливом якого кредитор втрачає право вимоги за укладеним із ними кредитним договором.

При цьому, залишення ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16.11.2012р. позовної заяви Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду, відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України не зупиняє перебігу позовної давності.

Про застосування наслідків спливу позовної давності відповідач ОСОБА_1 зробив заяву у відзиві на позовну заяву від 13.02.2019 року.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки звернувшись із позовною заявою по даній справі 10 грудня 2018 року ПАТ «КРЕДОБАНК» пропустив позовну давність, перебіг якої розпочався 09.03.2011 року, поважності причин пропуску такого строку позивач не навів, при цьому відповідач у відзиві на позов просить застосувати наслідки спливу позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Копняк

М.М. Шандра