Справа № 127/5123/19
Провадження № 2/127/710/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Золюк Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Павленко О.О.,

представника відповідачів - адвоката Казеко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та стягнення моральної шкоди, в якому просив суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони чинити перешкоди у користуванні майном та стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь позивача 100000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 в період з 1982 року по 1996 рік, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , побудували за спільні кошти будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . В 1992 році позивачем було отримано на вказаний будинок свідоцтво про право власності. 15.11.2001 року позивачем було відчужено 12/25 вищевказаного будинковолодіння ОСОБА_7 , після чого у позивача залишилось у власності 13/25 частки вказаного будинку з господарськими будівлями. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2007 року за бувшою дружиною позивача - ОСОБА_6 визнано право власності на 1/2 частку в належній позивачу 13/25 частці вищевказаного будинковолодіння. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав за позивачем, його бувшою дружиною ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстроване право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2004 році внаслідок вибуху належна позивачу та ОСОБА_6 частка будинку була зруйнована. На даний час будинку фактично не існує, тому відповідно у вказаній частці будинку ніхто не проживає, комунальні послуги на сплачуються. ОСОБА_6 постійно проживає та знаходиться на території Російської Федерації, а ОСОБА_7 постійно проживає в проданій йому позивачем частці вищевказаного будинковолодіння.

В середині 2000-х років ОСОБА_6 надала на ім`я відповідачки, яка є сестрою позивача - ОСОБА_5 довіреність на представництво її інтересів по питаннях, що стосується її нерухомого майна, а саме спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. На підставі цієї довіреності з 2007 року, керуючись цією довіреністю, ОСОБА_5 та члени її сім`ї - син ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_3 постійно чинять позивачу перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, а саме фактично не допускають позивача до майна, абсолютно обмежуючи доступ до нього.

ОСОБА_2 вважає, що дії відповідачів по справі є протиправними та такими, що порушують абсолютне право позивача на користування та володіння своїм майном. Позивач фактично протягом останніх десяти років позбавлений свого нерухомого майна, в тому числі житла, змушений постійно поневірятися в пошуках притулку для свого проживання. Постійні звернення до правоохоронних органів щодо припинення перепон в користуванні майном ніякого результату не дали. Порушення права власності та фактичне позбавлення позивача житла постали для нього як суттєвий психотравмуючий фактор, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили моральні страждання. Вищезазначені дії відповідачів, які проявляються у фактичному позбавленні позивача права володіти своїм майном завдали йому значної моральної школи, яку він оцінює у розмірі 100000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити.

Представник позивача - адвокат Павленко О.О. також позов підтримала повністю, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів - адвокат Казеко О.І. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення вказаного позову, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 90-91). Також суду пояснила, що хоча за позивачем і зареєстроване право власності на частку в будинковолодінні по АДРЕСА_1 , проте фактично і фізично будинку не існує, оскільки він давно був зруйнований внаслідок вибуху. Відповідачі проживають в сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_2 і ніяких перешкод не чинять позивачу в користуванні будинком по АДРЕСА_1 , якого фактично не існує. Більше того, позивач має вільний доступ на територію свого будинковолодіння, відповідачі не чинять йому перешкод і позивач не надав ніяких доказів в підтвердження позову. Пояснила, що позивач вже тривалий час звертається до суду з безпідставними позовами до відповідачів щодо усунення перешкод в користуванні будинком.

Заслухавши пояснення позивача, адвокатів сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , 1959 року народження є інвалідом 2 групи, що стверджується посвідченням НОМЕР_2 (а.с. 8).

З копії паспорта громадянина України вбачається, що позивач ОСОБА_2 зареєстрований з 16.01.2008 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

В судовому засіданні було оглянуто матеріали інвентаризаційної справи №21605 на 173 -х аркушах на будинковолодіння по АДРЕСА_1 з яких встановлено, що згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 09.04.1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів №282 від 16.10.1991 року власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 (копія свідоцтва в справі на а.с. 48).

В подальшому, згідно договору купівлі-продажу від 26.06.2000 року ОСОБА_2 продав 12/25 часток в будинковолодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , а згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2001 року ОСОБА_8 продав 12/25 часток в будинковолодінні по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 .

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.11.2007 року, яке набуло законної сили 13.11.2007 року, в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частку в 13/25 частці будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 та право власності на Ѕ частку присадибної земельної ділянки площею 0,0244 га за цією ж адресою.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано 05.12.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 02.06.2008 року ОСОБА_2 відділом РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області (а.с. 49).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.06.2017 року на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності за ОСОБА_7 (розмір частки 12/25), ОСОБА_6 (розмір частки 13/50), ОСОБА_2 (розмір частки 0,26) (а.с. 5-6).

Обґрунтовуючи позовні вимоги з приводу перешкод, які чинять відповідачі ОСОБА_2 в користуванні належним йому будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 , позивач посилався на такі докази:

- заяву ОСОБА_2 від 14.04.2017 року на адресу голови комітету мікрорайону Пирогово Вольського С.А. в якій позивач просив засвідчити факт, що племінник ОСОБА_4 , його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 чинять позивачу перешкоди, а саме не допускають до 13/50 частки домоволодіння, яке йому належить (а.с. 52);

- лист Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області №1645вих/200/04-2016 від 15.05.2017 року, яким повідомлено ОСОБА_2 про те, що його звернення від 05.04.2017 року з приводу непорозуміння з племінником було розглянуто і встановлено, що в діях племінника немає складу правопорушення, тому з останнім було проведено бесіду профілактичного характеру та роз`яснено про відповідальність яка може наступити за протиправні дії (а.с. 54, 75);

- лист Депаратаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 11.09.2014 року відповідно до якого повідомлено ОСОБА_2 , що 03.09.2014 року було розглянуто звернення ОСОБА_2 на черговому засіданні комісії зі спорів в сфері містобудування, яка створена відповідно до рішення виконкому міської ради від 29.08.2013р. №1912 та за результатами розгляду одноголосно вирішено відмовити ОСОБА_2 в наданні будівельного паспорта на реконструкцію частини будинку з прибудовою та влаштуванням вхідної групи по АДРЕСА_2 , враховуючи те, що ОСОБА_2 не має права власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою. Також було рекомендовано розглянути можливість реконструкції належної частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , в порядку передбаченому чинним законодавством (а.с. 55);

- лист Вишенського ВП ГУНП у Вінницькій області №431мр/231-19 від 26.03.2019 року, яким повідомлено ОСОБА_2 про те, що його звернення щодо прийняття мір до сестри ОСОБА_5 , її чоловіка ОСОБА_3 та їхнього сина ОСОБА_4 , які перешкоджають у користуванні частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 розглянуто. Повідомлено, що вході розгляду звернення при неодноразовому відвідуванні опитати ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не представилось за можливе. Вищевказана подія не містить ознак кримінального правопорушення та не підлягає ознакам внесення в ЄРДР (а.с. 76);

- висновок експерта №419 від 24.07.2018 року, на аркуші 6-му якого вказано, що співвласник ОСОБА_2 доступу до земельної ділянки, житлового будинку та господарських споруд станом на час проведення дослідження не має (а.с. 114-122).

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ст. 386 ч. 3 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року вказано, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач ОСОБА_2 заявив позовні вимоги про усунення йому перешкод в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 чинити перешкоди в користуванні майном.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та надані сторонами докази суд вважає, що такі вимоги позивача не доведені ним в ході розгляду справи належними доказами.

При цьому суд враховує, що позивач у своїй позовній заяві вказував і не заперечував в судовому засіданні фактичні обставини того, що належний йому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 фактично і фізично знищений внаслідок вибуху в 2004 році.

Отже, позивач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не допускають позивача до житлового будинку, якого фактично і фізично не існує, а також не надав належних доказів які саме конкретні перешкоди (дії) чинять відповідачі в користуванні позивачем будинком з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Надані позивачем в обґрунтування своїх позовних докази: заява ОСОБА_2 від 14.04.2017 року на адресу голови комітету мікрорайону Пирогово Вольського С.А. (а.с. 52); лист Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області №1645вих/200/04-2016 від 15.05.2017 року (а.с. 54, 75); лист Депаратаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 11.09.2014 року (а.с. 55); лист Вишенського ВП ГУНП у Вінницькій області №431мр/231-19 від 26.03.2019 року (а.с. 76); висновок експерта №419 від 24.07.2018 року (а.с. 114-122) не підтверджують вчинення відповідачами ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перешкод ОСОБА_2 чи вчинення ними протиправних, умисних дій відносно ОСОБА_2 щодо користування, володіння, розпорядження ОСОБА_2 належним йому на праві власності будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що дана позовна вимога до задоволення також не підлягає, так як її не було доведено належними доказами відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи слід покласти на позивача у зв`язку із відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 15, 316, 317, 321, 386, 391, 1167 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17.09.2019 року.

Суддя: