Справа № 350/574/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/1077/19
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Турів О.М.

за участю представника позивача Мусієнко М.Б.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 14 червня 2018 року в складі судді Пулика М.В., ухвалене у смт. Рожнятів, у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсними договорів, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 26 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 370-014/ФКВ-8, за яким було надано кредит у розмірі 12 145,00 доларів США строком до 25 вересня 2015 року, зі сплатою процентів за користування в розмірі 9,90 % річних.

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору 26 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 370-014/Zфпор-08, за яким ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком у повному обсязі за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають з кредитного договору.

Умови кредитного договору боржник не виконав, внаслідок чого станом на 30 березня 2016 року в нього утворилася заборгованість в сумі 70 186,99 грн, з яких: 43 558,80 грн - тіло кредиту, 5 369,00 грн - проценти за користування кредитом, 3 632,04 грн - комісія, 17 523,52 грн - пеня, 103,63 грн - 3% річних за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань, яку позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсними договорів.

Зустрічний позов ОСОБА_1 мотивований тим, що він належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме: сплатив всю суму заборгованості за цим договором, тому у відповідності до положень статті 599 ЦК України вважав, що зобов`язання за цим договором припинились.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив визнати, що він належним чином виконав свої зобов`язання та сплатив всю суму грошових кошів за кредитним договором № 370-014/ФКВ-08 від 26 вересня 2008 року, укладеним між ним та ТОВ «Український промисловий банк», у відповідності до статті 599 ЦК України; визнати недійсними кредитний договір № 370-014/ФКВ-8 від 26 вересня 2008 року, укладений між ним та ТОВ «Український промисловий банк» та договір поруки № 370-014/Zфпор-08 від 26 вересня 2008 року, укладений між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_2 .

Рішенням Рожнятівського районного суду від 14 червня 2018 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 70 186,99 грн, з яких: 43 558,80 грн - тіло кредиту, 5 369,00 грн - відсотки, 3 632,04 грн - комісія, 17 523,52 грн - пеня, 103,63 грн - сума за ставкою 3% річних.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» - 1 378,00 грн судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсними договорів відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення статті 354 ЦПК України обмежив його та поручителя у строках апеляційного оскарження рішення, оскільки надав десятиденний строк на подання апеляційної скарги.

Зазначає, що ні він, ні поручитель не отримували жодної інформації про зміну кредитора як це передбачено кредитним договором та законодавством України.

Водночас, вважає, що так як відбулася заміна кредитора, то ПАТ «Дельта Банк» відповідно до пункту 7.7 кредитного договору повинен був укласти додатковий договір, що банком зроблено не було.

Вказує, що в період з жовтня 2012 року по 2016 рік він оплатив ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 44 235,26 грн, з яких 2 400,00 грн становить переплата банку, а тому згідно статті 599 ЦК України його зобов`язання перед банком припинилося виконанням, проведеним належним чином.

Зазначає, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про дострокове стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Таким чином, банк змінив строк виконання кредитних зобов`язань.

Змінивши строк виконання кредитного зобов`язання, пропустив строк звернення до суду з позовом.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апелянта ОСОБА_1 підтримала. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовити.

ПАТ «Дельта Банк» відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не подавало.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рожнятівського районного суду від 14 червня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №370-014/ФКВ-08 від 26 вересня 2008 року в сумі 70 186,99 грн, з яких: 43 558,80 грн - тіло кредиту, 5 369,00 грн - відсотки, 3 632,04 грн - комісія, 17 523,52 грн - пеня, 103,63 грн - сума за ставкою 3% річних, та судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 . Касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2018 року в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2018 року в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

Представник ПАТ «Дельта Банк» - Мусієнко М.Б. апеляційну скаргу заперечила, посилаючись на її безпідставність.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку повідомлялася, а тому колегія суддів вважала за можливе слухати справу у її відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з наступних підстав.

Оскільки постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, тому апеляційний суд переглядає рішення Рожнятівського районного суду від 14 червня 2018 року тільки в цій частині. В іншій частині рішення не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору погоджений сторонами та діє до його повного виконання, а тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності немає.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 370-014/ФКВ-8, за яким ОСОБА_1 надано кредит у сумі 12 145,00 доларів США строком до 25 вересня 2015 року, зі сплатою процентів в розмірі 9,90 % річних (а.с. 7-15 т. 1).

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору 26 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 370-014/Zфпор-08, за яким ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання відповідати перед банком у повному обсязі за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникають з кредитного договору (а.с. 16 т. 1).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2012 року у справі № 0908/5974/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 370-014/ФКВ-8 у позові відмовлено. Зі змісту цього рішення вбачається, що предметом стягнення була заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 04 жовтня 2012 року в розмірі 41 835,63 грн (а.с. 95 т. 3).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18, згідно яких наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Враховуючи, що 08 жовтня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Калуського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 370-014/ФКВ-8 від 26 вересня 2008 року, банк змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Таким чином, на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Судом встановлено, що на час звернення банком з позовом до суду у жовтні 2012 року заборгованість за кредитним договором № 370-014/ФКВ-8 від 26 вересня 2008 року становила 41 835,63 грн, з яких: тіло кредиту - 41 111,04 грн, відсотки - 370,96 грн, комісія за ведення кредиту - 353,64 грн (а.с. 34-35 т. 3).

Також встановлено, що ОСОБА_1 за період з 11 жовтня 2012 року по 23 січня 2015 року сплатив на погашення кредитної заборгованості 44 393,28 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями (а.с. 140-167 т. 2).

Згідно розрахунку заборгованості банку станом на 30 березня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить 70 186,99 грн, з яких: 43 558,80 грн - тіло кредиту, 5 369,00 грн - проценти за користування кредитом, 3 632,04 грн - комісія, 17 523,52 грн - пеня, 103,63 грн - 3% річних за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань.

Як встановлено у судовому засіданні, різниця між тілом кредиту станом на 08 жовтня 2012 року та тілом кредиту станом на 30 березня 2016 зумовлена курсовою різницею.

Беручи до уваги, що кредитна заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» становила 41 835,63 грн, позичальник протягом жовтня 2012 року - січня 2015 року сплатив на погашення кредитної заборгованості 44 393,28 грн, тому у банку відсутні правові підстави для звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 370-014/ФКВ-8 від 26 вересня 2008 року, оскільки у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору.

Крім того, банк про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України за спірний період не заявляв.

У зв`язку з вищенаведеним рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1 052,00 грн та за подання касаційної скарги в розмірі 2 756,00 грн.

Також слід стягнути із ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 015,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 14 червня 2018 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (вул. Щорса, 36-б, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1052,00 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (вул. Щорса, 36-б, м. Київ, ) в дохід держави недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 015,00 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (вул. Щорса, 36-б, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 2 756,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта