Справа № 461/2364/18 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/685/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м.Львів

Справа №461/2364/18

Провадження № 22ц/811/685/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_1 .

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

на рішення Галицького районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові від 10 грудня 2018 року (суддя Зубачик Н.Б.),

у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третьої особи: ЛМКП «Снопківське», про усунення перешкод в користуванні підвальним приміщенням,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом про усунення перешкод в користуванні підвальним приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Складовою частиною даної квартири є підвальне приміщення, площею 13,3 кв.м під літерою ХІ, яке було приватизоване попереднім власником ОСОБА_6 Зазначає, що вона, як власник вказаного підвального приміщення, позбавлена можливості користуватися таким у зв`язку з тим, що відповідачі самовільно зайняли його. Просить зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні приміщенням підвалу, що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-85, шляхом звільнення цього приміщення.

Рішенням суду позов задоволено.

Зобов`язано відповідачів усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження приміщенням підвалу, площею 13.3 кв.м під літерою ХІ у будинку АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-85, шляхом звільнення його від особистих речей. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржили відповідачі. Вважають рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказують, що ОСОБА_3 не є відповідачем у справі та фактично проживає у квартирі АДРЕСА_3 , а дійсний відповідач - ОСОБА_3 проживає і зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 , тобто за адресою, яка вказана позивачем у позовній заяві. Зазначають, що вони (відповідачі) спірним підвальним приміщенням під літерою XI площею13,3 кв. м користуються понад 40 років, а колишній власник - ОСОБА_6 цим підвалом ніколи не користувалася і ним не користується позивач ОСОБА_1 Вказують, що їх право на користування спільним, частковим майном порушене. Зазначають, що попередній власник квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 в 1993 році незаконно приватизувала підвальне приміщення, яке відноситься до допоміжних приміщень, що перебувають у спільному користуванні співвласників (наймачів) жилих приміщень (квартир) у багатоповерховому будинку.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №117561684 від 19 березня 2018 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 березня 2018 року державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Цікало О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3-85.

Встановлено, що зазначена квартира складається з однієї кімнати житловою площею 13,3 кв.м та кухні. Загальна площа квартири складає 26,1 кв.м. До квартири належить комора в підвалі площею 13,3 кв.м.

На поверховому плані вказане підвальне приміщення (комора) знаходиться під літерою ХІ.

Відповідно до листа Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» № 20/03-17-02 від 20 березня 2017 року спірне підвальне приміщення було приватизоване ОСОБА_7

Встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №118916849 від 29 березня 2018 року.

27 листопада 2017 року комісією ЛКП «Снопківське» складено акт про те, що за результатами проведення інвентаризації підвальних приміщень на АДРЕСА_4 встановлено, що підвальне приміщення під літерою ХІ використовується квартирою №14 , яка належить відповідачам, хоча дане приміщення перебуває у власності мешканки квартири №8 .

10 листопада 2017 року ЛКП «Снопківське» повідомило ОСОБА_1 , що при проведенні інвентаризації підвалів у будинку №41 не були присутні власники квартири № 14 , яким надано попередження про надання дозвільних документів.

Судом встановлено, що відповідачі використовують спірне підвальне приміщення, яке належить на праві власності позивачу, для власних потреб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 317 цього Кодексувласнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

Право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачі, які не є власниками спірного підвального приміщення площею 13,3 кв.м, що знаходиться у будинку АДРЕСА_4 , самовільно використовують таке, чим створюють перешкоди позивачу у користуванні належним їй на праві власності майном.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 17 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді