ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8640/19 Справа № 212/6088/19 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2019 року по справі за заявою в.о. генерального директора Комунального підприємства Криворізький психоневрологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради Солонського В.М. про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару без його згоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року в.о. генерального директора Комунального підприємства Криворізький психоневрологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради Солонський В.М. звернувся до суду із заявою ро примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару без його згоди.

Заява мотивована тим, що що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був госпіталізований до КП «КПНД» ДОР» 21.07.2019 року о 15 годині 40 хвилин у зв`язку з погіршенням психічного стану. Зазначив, що до закладу ОСОБА_1 був доставлений співробітника поліції з вказівкою на неадекватну та агресивну поведінку. ОСОБА_1 був оглянутий черговим лікарем психіатром на приймальному відділенні та госпіталізований до психіатричного відділення. Інформовану письмову згоду на госпіталізацію та лікування надавати відмовився.

Необхідність госпіталізації обумовлена наявністю у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, який становить небезпеку для нього та оточуючих, у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. 22.07.2019 року ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». ОСОБА_1 перебував під наглядом з січня 2018 року, двічі лікувався стаціонарно у диспансері та останньому встановлений діагноз-шизофренія параноїдна форма. Після останньої виписки ОСОБА_1 самовільно припинив прийом ліків та не з`являвся на прийом до дільничного лікаря-психіатра, в зв`язку з чим психічний стан останнього значно погіршився. На час звернення до суду із заявою клінічна картина представлена паралогічним мисленням, стійкими маячними ідеями особливого походження,внаслідок чого він виявляє реальні наміри та дії, які представляють реальну небезпеку для оточуючих, у зв`язку з чим ОСОБА_1 потребує лікування лише в умовах стаціонару без його згоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2019 року задоволено заяву та постановлено: госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного стаціонару Комунального підприємства «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».

Задовольняючи вказану заяву, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості, так як наявність в ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, відмова від добровільного лікування, та вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, свідчать про те, що примусова госпіталізація до психіатричного стаціонару є доцільною.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що він себе хворим не вважає, остаточний діагноз захворювання йому не встановлений, на психіатричному обліку не перебуває, не виявляв намір вчиняти дії, що являють безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи вказану заяву, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості та доцільності примусової госпіталізація до психіатричного стаціонару ОСОБА_1 в зв`язку із наявністю у останнього тяжкого психічного розладу та вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення заступника начальника Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Балабан І. останній звернувся з письмовим повідомленням до КП «КПНД» ДОР» задля вжиття заходів щодо госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару, оскільки останній становить загрозу для оточуючих.

Встановлено, що згідно висновку ЛКК №865 від 22.07.2019 р., ОСОБА_1 страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїчної форми з маячним розладами та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару без його згоди. У вказаному Висновку зазначено, що клінічна картина представлена паралогічним мисленням, стійкими маячними ідеями особливого походження, внаслідок чого ОСОБА_1 виявляє реальні наміри та дії, які представляють собою реальну небезпеку для оточуючих.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Аналіз вказаної норми Закону дає підстави вважати, що примусова госпіталізація можлива за певних умов, а саме: особа страждає на психічний розлад, а також якщо вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступінь якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07(провадження № 14-9свц18)

Встановивши, що ОСОБА_1 є психічно хворою особою (висновок комісії лікарів-психіатрів), його психічний розлад є такого виду та ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, оскільки без лікування в стаціонарних умовах є ризик того, що він може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку як для нього самого, так і для оточуючих, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доцільність примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару.

Доводи апелянта в скарзі про те, що він себе хворим не вважає, остаточний діагноз захворювання йому не встановлений, на психіатричному обліку не перебуває, не виявляв намір вчиняти дії, що являють безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, - колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не спростовують Висновок комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства Криворізький психоневрологічний диспансер від 22 липня 2019 року про необхідність примусової госпіталізації ОСОБА_1 в психіатричний стаціонар, за яким було встановлено, що останній страждає на тяжкий психічний розлад внаслідок чого він вчиняє дії, що становлять явну небезпеку для нього особисто та оточуючих.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розглядаючи вказану заяву, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про доцільність примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко