Ухвала

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 214/4965/17

провадження № 61-16610ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі й гідності та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 вересня 2019 року звернулись до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі заявники просять поновити строк на касаційне оскарження указаних судових рішень, посилаючись на те, що копію повного тексту постанови суду апеляційної інстанції у цій справі отримали 10 серпня 2019 року.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

На порушення вимог зазначеної норми процесуального права заявниками не надано доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, що унеможливлює вирішення питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження, тому з цих підстав касаційна скарга залишається без руху.

Крім того, касаційна скарга містить клопотання заявників про звільнення від сплати судового збору, в якому посилаються на важкий майновий стан та відсутність можливості сплати судового збору. На підтвердження зазначеного додають: довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09 серпня 2019 року за № 1154 про розмір пенсії ОСОБА_1 , копії довідок Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Криворізької міської ради від 12 серпня 2019 року та від 02 червня 2015 року стосовно стану здоров`я ОСОБА_1 , виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 6600/337 ОСОБА_1 , копії квитанцій про сплату комунальних послуг та копії квитанцій про купівлю ліків.

Вивчивши доводи клопотання, суд приходить до висновку, що воно підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, Верховний Суд виходить із того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи, що судовий збір за подання касаційної скарги у даній справі перевищує 5 % розміру доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік, клопотання в частині звільнення від сплати ОСОБА_1 судового збору за подання касаційної скарги підлягає задоволенню.

В той же час, касаційна скарга не містить доказів того, що розмір судового збору за подання касаційної скарги у цій справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_2 за попередній календарний рік, відповідно до положення статті 8 Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_2 необхідно сплатити судовий збір, або надати докази відсутності можливості сплати ним судового збору.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 600,00 грн.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, а саме про відшкодування шкоди становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Зі змісту статей 2, 3 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що обов`язок сплати судового збору покладається на кожного з заявників, які звертаються до суду.

З урахуванням зазначеного, за подання касаційної скарги ОСОБА_2 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 200,00 грн (1 600,00 грн * 200 %).

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - 6007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникам строку для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України,статтею 8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2019 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 січня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 16 жовтня 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков