Дата документу 09.09.2019
ЄУ № 420/617/19
Провадження №2/420/469/19
09 вересня 2019 року, Новопсковський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Чалого А.В.,
за участю секретаря судового засідання Войтенко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області,
В квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.204 року належить будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 4.6 вказаного договору, відповідач ОСОБА_2 був зобов`язаний зняти з реєстраційного обліку зареєстрованих в будинку осіб та звільнити будинок від особистих речей, віддати позивачу всі наявні ключі від вхідних дверей будинку до 21 лютого 2014 року. на виконання вказаних умов, ОСОБА_2 передав позивачу ключі від будинку та звільнив будинок від особистих речей та повідомив, що з реєстраційного обліку він та його дружина ОСОБА_3 знялися.
У лютому 2019 року позивачу стало відомо, що відповідачі з реєстраційного обліку не знялися та добровільно зніматися не бажають, чим перешкоджають позивачу у реалізації права користування та розпорядження своїм майном.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 19.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив не надали.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши докази та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 21.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №95.
З довідки №692 від 27.02.2019 року, виданою виконкомом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що ОСОБА_1 , 1972 року народження, має такий склад сім`ї: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_6 - син; зареєстровані, але не проживають - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не є родичами ОСОБА_1
Актом підтвердження не проживання, складеного 27.02.2019 року депутатом Новопсковської селищної ради Деревянко К.С., встановлено, що ОСОБА_2 , 1932 року народження та ОСОБА_3 , 1935 року народження, не проживає по АДРЕСА_1 з 01.01.2014 року по теперішній час. Фактично мешкають в Російській Федерації.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
В частині четвертій статті 156 ЖК України зазначено, що до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.
Таким чином, суд дійшов висновків, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є членами сім`ї ОСОБА_1 , добровільно здійснили відчуження спірного будинку 21.01.2014 року, не проживають в ньому з 01.01.2014 року, отже є такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 , що тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному помешканні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 384,20 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 156, ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщеннямзадовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 накористь ОСОБА_1 , сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 накористь ОСОБА_1 , сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 коп.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 08.05.1998 року Новопсковським РВ УМВС України у Луганській області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя: А.В. Чалий