Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 464/8173/15-ц

провадження № 61-42735св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року у складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 28 404,52 доларів США зі сплатою відсотків в сумі 13,59 % річних, строком дії договору до 11 квітня 2023 року. Кредит отримано 11 квітня 2008 року, що підтверджується валютним меморіальним ордером № NL-2 від 11 квітня 2008 року.

Для забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 04 вересня 2015 року утворилась заборгованість.

Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 38/173/08-Ф у розмірі 16 651 доларів США та 70 705 грн, з яких:

15 600,26 доларів США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочену);

1 050,66 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена);

8 171,30 грн - пеня за прострочення сплати кредиту;

62 534,13 грн - штраф за порушення умов кредитного договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова в складі судді: Дулебко Н. І. від 09 березня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що стороною відповідача розрахунок заборгованості не визнається, існує невідповідність сплачених відповідачем сум такому розрахунку, а розмір суми заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачів, та право вимагати сплату таких, належним чином не доведені, для проведення судово-економічної експертизи позивачем не надано ряду документів, зокрема, розрахункових документів щодо видачі і погашення кредиту, на підставі яких обчислена сума заборгованості, а надана суду кредитна справа не містить необхідних документів, які в розумінні статті 58 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення) є належними для вирішення спору доказами, самостійно встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором суд можливості не має, оскільки для цього необхідні спеціальні знання, якими він не володіє.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» задоволено частково. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 38/173/08-Ф, яка утворилась станом на 04 вересня 2015 року у розмірі 16 651 доларів США та 70 705 грн, з яких: 15 600,26 доларів США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена), 1 050,66 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена), 8 171,30 грн - пені за прострочення сплати кредиту, 62 534,13 грн - штраф за порушення умов кредитного договору. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що банк виконав свої зобов`язання за договором, а ОСОБА_1 порушила виконання зобов`язань за договором. Внаслідок неналежного виконання - ОСОБА_1 умов кредитного договору виникла заборгованість по кредиту, відсотках, пені та штрафу. ОСОБА_1 систематично, починаючи з першого платежу, погашення заборгованості проводилось несвоєчасно, як правило після 10 числа поточного місяця. Представлені позивачем суду розрахунки їх нарахування, повністю відповідають умовам кредитного договору. Будь-яких належних доказів на спростування розміру заборгованості відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції стороною відповідача не надано. Позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції подавались розрахунки, які містяться в матеріалах справи, і такі дійсно є відмінними один від одного, однак їх відмінність полягає лише в частині періодів, за які вони розраховані, оскільки справа розглядалась в суді з вересня 2015 року по березень 2017 року. Оскільки позовні вимоги позивачем не змінювались, тому колегія суддів, з урахуванням позовних вимог від 25 вересня 2015 року, прийняла до уваги, розрахунок поданий позивачем станом на 04 вересня 2015 року. Порука не є припиненою і у позивача виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту.

Аргументи учасників справи

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подали касаційну скаргу, в якій просять оскаржене рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилалися на те, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що розрахунок складений позивачем невірно, оскільки відсотки за користування кредитом слід було нараховувати не на всю суму кредиту за договором, а лише за користування виданою згідно меморіального ордеру сумою готівки. Суд не врахував внесення в касу банку 500 доларів США. Існує невідповідність сплачених відповідачем сум наведеному розрахунку. Для проведення судово-економічної експертизи позивачем не надано ряду документів, зокрема, розрахункових документів щодо видачі і погашення кредиту, на підставі яких обчислена сума заборгованості.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили що 11 квітня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого надано позичальнику кредит в сумі 28 404,52 доларів США зі сплатою відсотків у сумі 13,59 % річних, строком дії договору до 11 квітня 2023 року.

Для забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Згідно умов договору поруки позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

На підставі валютного меморіального ордеру № NL-2 від 11 квітня 2008 року встановлено, що на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 банком перераховано 27 648,72 доларів США.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 38/173/08-Ф станом на 04 вересня 2015 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у розмірі 16 651 доларів США та 70 705 грн, з яких: 15 600,26 доларів США - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена), 1 050,66 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена), 8 171,30 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 62 534,13 грн - штраф за порушення умов кредитного договору.

При частковому задоволенні позову суд апеляційної інстанції вказав, що банк виконав свої зобов`язання за договором, а ОСОБА_1 порушила виконання зобов`язань за договором. Внаслідок неналежного виконання - ОСОБА_1 умов кредитного договору виникла заборгованість по кредиту, відсотках, пені та штрафу. ОСОБА_1 систематично, починаючи з першого платежу, погашення заборгованості проводилось несвоєчасно, як правило після 10 числа поточного місяця. Представлені позивачем суду розрахунки їх нарахування, повністю відповідають умовам кредитного договору. Будь-яких належних доказів на спростування розміру заборгованості відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції стороною відповідача не надано. Позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції подавались розрахунки, які містяться в матеріалах справи, і такі дійсно є відмінними один від одного, однак їх відмінність полягає лише в частині періодів, за які вони розраховані, оскільки справа розглядалась в суді з вересня 2015 року по березень 2017 року. Оскільки позовні вимоги позивачем не змінювались, тому колегія суддів, з урахуванням позовних вимог від 25 вересня 2015 року, прийняла до уваги, розрахунок поданий позивачем станом на 04 вересня 2015 року. Порука не є припиненою і у позивача виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

Відповідно до пункту 3.3.1. кредитного договору повернення суми кредиту здійснюється рівними платежами щомісячно у сумі 157,80 доларів США, починаючи з травня 2008 року. Аналіз матеріалів справи свідчить, що прострочення сплати боржником періодичних платежів розпочалося із серпня 2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором (Т. 1, а. с. 58).

Суд апеляційної інстанції не врахував, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів, у зв`язку з чим не з`ясував, чи припинилась порука ОСОБА_2 за окремими платежами та зробив передчасний висновок про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року скасувати.

Передати справу № 464/8173/15-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції постанова апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2018 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков