Справа №: 398/2621/19
провадження №: 2/398/1578/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" вересня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 адвоката Шлякової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеного будинку. Відповідач ОСОБА_3 є її сином, а відповідач ОСОБА_4 дружиною сина, тобто невісткою. Відповідачі зареєстровані в даному будинку, але не проживають в ньому з 2014 року, їх особисті речі відсутні, будинком не користуються, за комунальні послуги не сплачують.

Оскільки, відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, відзив не подали та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.

Представник позивача адвокат Шлякова Н.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та просила задовольнити позовні вимоги. Додатково пояснила, що позивач є єдиним власником будинку, а відповідачі її син і невістка, які протягом останніх 5 років не проживають за місцем реєстрації.

Заслухавши вступне слово позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 29 липня 2017 року.

В зазначеному будинку, як члени сім`ї позивача, зареєстровані її син ОСОБА_3 та дружина останнього ОСОБА_4 .

Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України), а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Наведене свідчить, що задоволення позову про позбавлення особи права користування жилим приміщенням можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або члена сім`ї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на те причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання понад встановлений законодавством термін.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 та від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.

Відповідно до довідки квартального комітету №24 від 24.07.2019 року, №583, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживають.

Згідно акту про не проживання осіб за місцем реєстрації, складеного за участі свідків ОСОБА_5 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_6 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 12 серпня 2014 року не проживають.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з дитинства проживає по- сусідству з позивачем, особисто знає відповідачів сина та невістку позивача, які протягом останніх 5 років з нею не проживають. Місце їх проживання їй невідоме. Позивач не чинила перешкод для їх проживання у будинку.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з 2017 року проживає по-сусідству з позивачем і за цей час ніколи не бачила відповідачів, щоб вони проживали у будинку позивача.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи відсутність відповідачів за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідачі визнанню такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1

На відшкодуванні судових витрат позивач не наполягала.

На підставі ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса місця проживання, зареєстрована в установленому порядку: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 25 вересня 2019 року.

Суддя О.В. Авраменко