У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Панченко О.М.

за участю:

секретаря судового засідання - Чехун Ю.В.

боржника - ОСОБА_1

представника боржника - ОСОБА_2

представника стягувача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

02 вересня 2019 року ОСОБА_1 в особі адвоката Кшевецької І.В., звернулася в Деснянський районний суд м. Києва із заявою, в якій просила до розгляду заяви зупинити виконання судового наказу, виданого Деснянським районним судом м. Києва 26.07.2019 року №754/10799/19; визнати судовий наказ, виданий Деснянським районним судом м. Києва 26.07.2019 року №754/10799/19, таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява обґрунтована тим, що 26.07.2019 року Деснянським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.07.2019 року.

Зазначений судовий наказ є таким, що не підлягає виконанню оскільки в заяві про видачу судового наказу ОСОБА_4 свідомо вводив суд в оману повідомляючи та посилаючись на неправдиві факти. ОСОБА_4 не надав суду жодного доказу обставин, на які він посилався, не надав суду жодного доказу, що син ОСОБА_6 проживає з ним і що спору між батьками щодо місця проживання дитини немає. Спір щодо визначення місця проживання дитини існує та на даний час перебуває на розгляді Органу опіки та піклування Деснянської РДА в м. Києві. Подружні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 припинено лише з червня 2019 року. На початку липня 2019 року після чергової зустрічі з сином ОСОБА_4 відмовився повертати Нікіту матері - ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 оплачує приватний дитячий садок сина, оплачує його лікування, психолога, надавала кошти на харчування сина, купує для сина все, що він просить і передає йому. Наразі остаточне рішення Органом опіки та піклування про місце проживання їх дитини не прийнято, крім того, ОСОБА_1 не ухиляється від сплати коштів на утримання сина, а судовий наказ використовується ОСОБА_4 для безпідставного збагачення та як доказ нібито неналежного материнського піклування. В зв`язку з даними обставинами, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Кшевецька І.В. подану заяву підтримали та просили суд визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, оскільки матір дитини в добровільному порядку утримує дитину, купує їй речі, харчі, ліки.

Представник стягувача адвокат Мілетич О.О. в судовому засіданні щодо визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заперечувала, та пояснила, що з липня 2019 року дитина весь час проживає у батька, що підтверджується актом обстеження умов проживання дитини від 21.08.2019 року, який було складено працівниками Служби у справах дітей Деснянської РДА в м. Києві. Крім того наразі відкрито виконавче провадження Оболонським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в рамках якого станом на 05.09.209 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.07.2019 року Деснянським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.07.2019 року.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що участь матері в матеріальному забезпеченні дитини не є підставою для її звільнення від сплати аліментів, оскільки відповідно до ст. 180, ч.2 ст. 181 СК України один з батьків, який мешкає окремо, зобов`язаний брати участь в утриманні дитини. Виключень з цього правила закон не містить.

Стягувач ОСОБА_4 та син сторін у справі зареєстровані і мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , а боржник ОСОБА_1 з червня 2019 року мешкає окремо в орендованій квартирі АДРЕСА_2 , про що свідчить наданий нею договір найму житла.

Надані боржником докази щодо участі у медичних оглядах не стосуються і не пов`язані із аліментами, а стосуються участі батьків у додаткових витратах, пов`язаних із станом здоров`я дитини. Крім того, надані квитанції про оплату додаткових освітніх послуг та фіскальні чеки щодо добровільного виконання свого обов`язку зокрема, щодо покупок та замовлень відносяться до періоду, коли ще не було подано позов про розірвання шлюбу і деякий час сторони фактично проживали разом і утримували свою дитину.

Фактично посилання боржника на вказані обставини стосуються її заперечень проти заяви про видачу судового наказу, тому враховуючи, що чинним ЦПК України не передбачено можливості скасування судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на одну дитину відповідно до п.4 ч.1 ст.161 цього Кодексу, у випадку незгоди боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів, а не заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Наявність спору між батьками про визначення місця проживання дитини, суд також не вважає тією обставиною, що свідчить про те, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням.

Таким чином, враховуючи що законодавством визначено вичерпний перелік підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, наявність яких судом не встановлена під час розгляду поданої заяви, тому суд вважає, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню.

Керуючись абз. 2 ч. 6 ст. 259, 432 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали суду виготовлено 23.09.2019 року.

Суддя О.М. Панченко