Єдиний унікальний номер 233/5990/18 Номер провадження 22-ц/804/2489/19

Доповідач Санікова О.С.
П О СТ А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:
головуючого судді Санікової О.С.
суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.
за участю секретаря Самойленко Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №233/5990/18
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадщину
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2019 року
(суддя Наумик О.О., рішення ухвалено в м. Костянтинівка Донецької області, повний текст рішення складений 18.07.2019 року) ,-
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і в уточненій позовній заяві від 31.01.2019 року просив:
-встановити факт його проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без шлюбу більше 20 років за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ним право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що він більше 20 років проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Незважаючи на той факт, що він зареєстрований за іншою адресою, у вищевказаній квартирі він постійно проживав весь цей період з усної згоди ОСОБА_3 .
За час сумісного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обв`язки, опікувалися один одним, як в звичайній сім`ї, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Приблизно в березні 2018 року у ОСОБА_3 було виявлене онкологічне захворювання. Останній час, у зв`язку із хворобою вона взагалі не мала можливості навіть самостійно пересуватись, та він повністю піклувався над нею.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Відповідно до ст.1264 ЦК України він має право на спадкування за законом у четверту чергу.
Відповідно до ст.1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу має відповідач по справі ОСОБА_2 , як син померлої.
Відповідач по справі ОСОБА_2 постійно знаходився на заробітках в Російській Федерації, не приймав ніякої участі у покращенні становища його матері, не надавав їй допомоги та самоусунувся від догляду за нею, незважаючи на її тяжку хворобу, чим порушив вимоги ч.1 ст.202 СК України, згідно з якою «повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги».
Крім того, похованням ОСОБА_3 займався він (позивач) самостійно, а відповідач по справі ОСОБА_2 лише з запізненням приїхав на поховання матері.
Вважав, що має право на спадкування частки у спадщині після смерті ОСОБА_3 разом із відповідачем як спадкоємцем першої черги за законом.
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше 20 років за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи; вважає, що спільні світлини, які суд в рішенні вказав як сімейні, не несуть ніякого контента до їхнього з позивачем спору; показання свідків, які нібито пояснюють, що його мати 20 років прожила з позивачем і що той за нею доглядав, є неправдою, оскільки вони ніколи в квартиру матері не заходили; всі доводи позивача, що в квартирі робився ремонт за кошти позивача нічим не підтверджені; суд всупереч всякому глузду прийняв як допустимий і належний доказ «Завещание», який є не тільки нікчемним, однак ще і фальшивим; сторони, які його підписали, а саме паспортист і керівник ЖЕУ №7 не можуть завіряти заповіти; висновки суду щодо визнання за ОСОБА_1 права на спадщину разом з спадкоємцем першої черги базуються тільки на суб`єктивних думках судді; на момент смерті його матері було 77 років, однак це не означає, що вона була нужденна в чиєїсь опіки, оскільки мати самостійно вдягалась, прибирала житло, доглядала за собою; фактично мати злягла за місяць до смерті і доглядали за нею його дружина та син, дружина готувала їжу, прибирала в кімнатах, мила його мати, позивач цього не міг виконувати, тому що йому більше вісімдесяти років і він сам хворий на різні хвороби; матеріально за свій рахунок позивач матері не допомагав, а він, як син постійно висилав їй кошти на ліки та їжу; в матеріалах справи є довідка, в якій зазначено, що його матері не були призначені наркотичні чи обезболюючі ліки, які б свідчили про тяжкість її стану; суд не обґрунтував, чому ним не прийняті до уваги пояснення його свідків, а прийняті до уваги пояснення свідків позивача, які не є свідками життя його матері і свідчили тільки зі слів позивача, а самі нічого не бачили.

У відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі є незаконними, необгрунтованими, у зв`язку з чим його вимоги не підлягають задоволенню; посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неповно і однобічно розглянув справу є хибними та необґрунтованими, оскільки сторони справи надали суду всі наявні у них докази, жодній зі сторін не було відмовлено в задоволенні клопотань щодо доручення доказів, допиту свідків; що стосується доведеності факту його проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше 20 років, то зазначений факт був встановлений на підставі досліджених судом доказів у їх сукупності; звертає особливу увагу суду на той факт, що сторона відповідача по справі, а також допитані за їх клопотанням свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували факт його сумісного проживання разом з ОСОБА_3 ; щодо нібито його небажання реєструвати шлюб з ОСОБА_3 з підстав подальшого виникнення спору з приводу спадщини, то це повна несунітниця, не підтверджена жодним доказом по справі; щодо його реєстрації в належній ОСОБА_3 квартирі за її життя, то в цьому не було необхідності через їх нормальні стосунки і крім того, це було обумовлено тим, що ОСОБА_3 мала змогу отримувати субсидію; що стосується заповіту, складеному за життя ОСОБА_3 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то, хоча він є нікчемним, то в ньому відображено волевиявлення ОСОБА_3 ; що стосується нібито задовільного стану здоровя ОСОБА_3 та, нібито відсутності необхідності стороннього догляду за нею, то ці обставини повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами; перекручуванням фактів є і посилання апелянта на покази свідків, допитаних судом першої інстанції як з його боку, та і з боку відповідача.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні апеляційного суду заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Представник відповідачки у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості належними та допустимими доказами.

Проте з такими висновками погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч.2 ст. 1259 ЦК).

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Костянтинівці Донецької області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_2 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд виходив з того, що до дня смерті ОСОБА_3 з нею однією сім`єю більше двадцяти років проживав позивач ОСОБА_1 .

Цей факт підтверджено у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , спільними сімейними світлинами ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 .

Як зазначив суд про факт проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем свідчить та обставина, що в позивача залишилися на зберіганні документи ОСОБА_3 на право власності на квартиру, документи, що свідчать про знаходження ОСОБА_3 за життя на лікуванні, квитанції про сплату комунальних послуг, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 та інші.

На підтвердження зазначеного факту суд також прийняв як належний та допустимий такий доказ як «Завещание», виходячи з такого:

Цей заповіт згідно з діючим законодавством є нікчемним, оскільки не дотримує законодавчо встановлених вимог до його форми (стаття 1247 ЦК України). Тож в силу ст.ст.215-216 ЦК України цей заповіт не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Проте, у цьому заповіті, складеному 31.08.2018 року у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_3 свідчить про те, що прожила з ОСОБА_1 в цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1 більше 20 років.

Стороною відповідача цей факт не спростований й фактично підтверджений свідком з боку відповідача - ОСОБА_11 .

Щодо вимоги визнання за позивачем права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов такого.

ОСОБА_3 була особою похилого віку. Тривалий час хворіла та в силу стану свого здоров`я потребувала сторонньої допомоги, яку їй постійно надавав ОСОБА_1 у вигляді нематеріальних послуг (спілкування, моральна підтримка); матеріальних послуг (опікувався нею, кормив, поїв, допомагав при відправленні природних потреб, прибирав приміщення, готував їжу, сплачував комунальні послуги, придбавав ліки, тощо).

Зазначене підтверджено:

- довідкою КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 16.04.2019 р., згідно якої ОСОБА_3 з 25.05.2012 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока та ЛОР органів міської лікарні № 5 (медична карта № 1782); з 19.04.2013 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока та ЛОР органів міської лікарні № 5 (медична карта № 1343); з 25.11.2013 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока та ЛОР органів міської лікарні № 5 (медична карта № 3982); з 21.02.2018 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КНП «БЛІЛ КМР» (медична карта № 690) (а.с.198);

- випискою із медичної карти ОСОБА_3 № 270 від 28.01.2015 р., згідно з якою остання хворіла на гіпертонічну хворобу 2 ступеню, атеросклеротичний кардіосклероз (а.с.8);

- довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» від 31.07.2018 р., згідно з якою ОСОБА_3 знаходиться на обліку у лікаря-онколога та сімейного лікаря з діагнозом: захворювання легенів 4 стадії (а.с.9);

- довідкою КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 01.03.2019 р., від 02.04.2019 р., згідно з якими ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні КУ «ЦРЛ» з 21.02.2018 р. по 07.03.2018 р. з діагнозом: захворювання лівої легені, лівобічний гідроторакс (а.с.135,187), та випискою з медичної карти № НОМЕР_1 , що підтверджує цей факт (а.с.136,188);

- довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» від 06.03.2019 р., згідно з якою ОСОБА_3 обслуговувалась у лікаря ОСОБА_12 Протоколом лікарської консультативної комісії амбулаторії №1 КП «ЦПМСД Костянтинівської міської ради» від 03.09.2018 р. ОСОБА_3 було надано довідку № 951/3 в тому що вона потребувала сторонньої допомоги у зв`язку із захворюванням лівої легені 4 стадії, а ОСОБА_1 було надано довідку № 950/2 в тому, що він може здійснювати догляд за ОСОБА_3 (а.с.137);

- довідкою КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 03.04.2019 р., згідно з якою ОСОБА_3 у зв`язку із злоякісним новоутворенням була взята на облік лікаря-онколога 12.03.2018 р. (а.с.194), та копією реєстраційної карти, що підтверджує цей факт (а.с.195);

- довідкою УСЗН Костянтинівської міської ради від 28.01.2019 р., згідно з якою ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні та отримував компенсацію за надання соціальних послуг особі похилого віку ОСОБА_3 , матеріалами особової справи ОСОБА_1 , наданими УСЗН Костянтинівської міської ради на підтвердження цього факту, в якій містяться: заява ОСОБА_3 , якою вона надала згоду, щоб її доглядав чоловік ОСОБА_1 , та заява ОСОБА_1 , якою він надав згоду на догляд ОСОБА_3 ;

- довідками Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління ПФ України Донецької області про розмір пенсійних виплат ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , згідно з якими розмір пенсії ОСОБА_1 був майже вдвічі більший за розмір пенсії ОСОБА_3 .

Крім перелічених доказів факт тривалої хвороби ОСОБА_3 , необхідності догляду за нею, та надання такого догляду ОСОБА_1 весь час його сумісного проживання з ОСОБА_3 підтверджується поясненнями як самого ОСОБА_1 , так і поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , лікаря ОСОБА_12 . Вказані докази є послідовними, та повністю узгоджуються між собою у своїй сукупності.

Проте, апеляційний суд вважає, що зазначені докази не свідчать про те, що позивач тривалий час здійснював опіку над спадкодавцем ОСОБА_3 , тобто надавав їй нематеріальні послуги (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами) та матеріально забезпечував ОСОБА_3 , а також не свідчать про знаходження ОСОБА_3 тривалий час у безпорадному стані.

Так, згідно довідок КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 16.04.2019 року ОСОБА_3 з 25.05.2012 року та з 25.11.2013 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ока та ЛОР органів міської лікарні № 5; згідно виписки із медичної карти ОСОБА_3 № 270 від 28.01.2015 року остання хворіла на гіпертонічну хворобу 2 ступеню, атеросклеротичний кардіосклероз.

Проте, зазначені хвороби не свідчать про тяжкий стан ОСОБА_3 , що потребував здійснення над нею опіки. Крім того, з огляду на наведене ОСОБА_3 не можна вважати такою, що перебувала в безпорадному стані лише в силу функціонального порушення в організмі, зумовленого зазначеними захворюваннями.

Довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» від 31.07.2018 року та довідка КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 01.03.2019 р., від 02.04.2019 року свідчать про те, що ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні з приводу захворювання легенів з 21 лютого 2018 року. Довідка КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» від 06.03.2019 року свідчить про те, що ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги з 03.09.2018 року і догляд за ОСОБА_3 може здійснювати ОСОБА_1 , а довідка КНП «Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Костянтинівської міської ради» від 03.04.2019 року свідчить про те, що ОСОБА_3 у зв`язку із злоякісним новоутворенням була взята на облік лікаря-онколога 12.03.2018 року.

Отже, тяжка хвороба у ОСОБА_3 була встановлена з 12.03.2018 року, а у безпорадному стані, тобто у стані, під час якого вона була неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби у зв`язку з цим, вона знаходилась з початку вересня 2018 року, тобто нетривалий час до смерті.

Крім того, поясненнями допитаних судом свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 при прослуховуванні технічного запису апеляційним судом, також не доведено, що ОСОБА_3 до вересня 2018 року не могла самостійно забезпечити умови свого життя та потребувала постійного стороннього догляду у зв`язку із захворюванням легенів. Так, згідно пояснень свідка ОСОБА_14 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом все покупали, у 2017 році робили ремонт, а саме клеїли шпалери на кухні. Згідно пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_3 давала їм гроші у борг. Свідок ОСОБА_12 сімейний лікар підтвердила тяжкий стан ОСОБА_3 тільки в останні два місяці її життя.

Так, ОСОБА_3 , яка померла у віці 77 років, була похилого, навіть старечого віку (за даними Класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я людей). Проте, позивачем також не доведено, що у зв`язку з похилим віком вона потребувала опіки і не могла самостійно обслуговувати себе.

З приводу письмово доказу «Завещание», яке суд першої інстанції вважав належним доказом і яке підписано ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , то свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції пояснила, що його писала особисто ОСОБА_3 і при цьому зазначила, що у неї дуже красивий почерк; ОСОБА_15 при цьому не було, ОСОБА_1 пішов до неї додому і там ОСОБА_15 підписала його. Проте до матеріалів справи долучено надруковане «Завещание». Тому викликає сумнів у вільному волевиявленні ОСОБА_3 у викладенні обставин, зазначених у «Завещании».

Отже, апеляційний суд вважає, що з наданих позивачем доказів не вбачається неможливість ОСОБА_3 до вересня 2018 року самостійно забезпечити умови свого життя та не вбачається потреби у сторонньому догляді, допомоги та піклуванні, а також тривалості надання позивачем померлій допомоги. Висновки суду першої інстанції про доведеність цих обставин є помилковими.

За встановлених обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування положень ч.2 ст. 1259 ЦК України та, відповідно, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування разом із спадкоємцем відповідачем ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За змістом частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений такий факт, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту проживання його з однією сім`єю з ОСОБА_3 більше 20 років позивач пов`язує з можливістю спадкування за законом.

Оскільки, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зміни черговості спадкування ОСОБА_1 за законом, то і відсутні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки відсутній факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав ОСОБА_1 .

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги сплачений судовий збір в сумі 2035.80 грн., тобто за оскарження рішення суду першої інстанції в повному обсязі. Оскільки апеляційним судом апеляційна скарга задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , то судовий збір, сплачений Ткаченком в сумі 2035.80 грн. за подачу апеляційної скарги, підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 липня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадщину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі2035.80 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 27.09.2019 року.

Суддя-доповідач О.С.Санікова