Провадження № 2/522/5176/19
Справа № 521/2732/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.02.2019 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 5124,38 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач виконує обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 з вересня 2014 року. В період з 08.11.2018 року по 22.12.2018 року у військовій частині НОМЕР_1 представником Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту було проведено фінансовий аудит та аудит відповідальності фінансово-господарської діяльності військової частини за період з 01.05.2015 року по 31.10.2018 року. В цей період, при проходженні військової служби, капітану 2 рангу ОСОБА_2 була надана додаткова оплачувана відпустка у зв`язку з навчанням терміном на 15 діб, що призвело до порушення п.п. 17, 19 ст. 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яке призвело до незаконної виплати грошового забезпечення в сумі 555,51 та ЄСВ в сумі 814,75 грн., разом 5073,64 грн. ОСОБА_2 кошти не повернула, тому особисто позивач було перераховано на рахунок Інститут Військово-морських сил Національного університету «Одеська морська академія» кошти в сумі 5073 грн., крім того, понесені збитки в сумі 50,74 грн. за перерахунок коштів, всього в сумі 5124,38 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2019 року справу було передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та була передана судді Бондаря В.Я.

Ухвалою суду від 22.03.2019 року позовну заява залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 09.04.2019 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 19.06.2019 року.

У судове засідання 19.06.2019 року учасники справи не з`явилися, засідання було відкладено на 01.08.2019 року.

З метою повторного повідомлення учасників справи, розгляд справи у судовому засідання 01.08.2019 року було відкладено на 11.09.2019 року.

У судовому засіданні 11.09.2019 року ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі в Збройних силах України, що вбачається з посвідчення офіцера.
У період з 22.06.2015 року по 06.07.2015 року капітан 3 рангу ОСОБА_2 , начальник науково-дослідного відділу фізіології вищої нервової діяльності, комунікації та ехолокації морських тварин, перебувала у додатковій оплачуваній відпустці, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 №101 від 22.06.2015 року та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 №109 від 07.07.2015 року.
Зі звіту №234/3/4/101/аз від 27.12.2018 року про результати фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.05.2015 року по 31.10.2018 року, вбачається, що за результатами аудиту необхідно підготувати проект наказу про проведення службового розслідування стосовно витрат ресурсів на 5073,64 грн.
У зв`язку з наданням додаткової оплачуваної відпустки у особливий період встановлено порушення п.17,19 ст. 10-1 Закону України «По соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів х сімей».
З додатку №35/45 вбачається, що переплата у розмірі 5073,64 грн. виникла у зв`язку з вибуттям ОСОБА_2 у додаткову виплачувано відпустку.
ТВО командир військовий частини НОМЕР_1 капітан 2 рангу ОСОБА_3 надсилав ОСОБА_2 лист, згідно якого просив повернути переплачені кошти на карту ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 17, 18 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 та 2 ст. 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Між позивачем та відповідачем відсутні зобов`язальні правовідношення.
ОСОБА_1 як командир військової частини НОМЕР_1 надав капітану 3 рангу ОСОБА_2 додаткову оплачувану відпустку у особливий період та, з його слів, відшкодував замість неї виплачені їй за додаткову відпустку кошти у розмірі 5073,64 грн.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що його права порушила ОСОБА_2 та він має підстави для захисту свого порушеного права.
Позивач добровільно відшкодував кошти, що були сплачені ОСОБА_2 , в свою чергу ОСОБА_2 не порушила ніяких прав позивача.
Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем по справі, між сторонами відсутні зобов`язальні правовідносини.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 16.09.2019 року.

Суддя В.Я.Бондар