Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 328/2803/16-ц

провадження № 61-22013св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Відділ освіти Токмацької міської ради Запорізької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Спас О. В., Полякова О. З., Бондаря М. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу освіти Токмацької міської ради Запорізької області (далі - Відділ освіти) про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, посилаючись на те, що 06 жовтня 2015 року між нею та відповідачем було укладено трудовий контракт, згідно з яким її призначено на посаду директора Токмацької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Токмацької міської ради Запорізької області (далі - Токмацька ЗОШ № 1) строком до 06 жовтня 2016 року. В період з 07 по 15 червня 2016 року Відділом освіти була проведена перевірка стану здійснення внутрішкільного контролю в Токмацькій ЗОШ № 1, за результатами якої комісія дійшла висновку про те, що вона як директор школи здійснювала незадовільне управлінське забезпечення. Наказом від 15 червня 2016 року № 182 «Про встановлення результатів перевірки стану здійснення внутрішкільного контролю в загальноосвітніх та позашкільних закладах освіти міста Токмака» керівників загальноосвітніх та позашкільних закладів було зобов`язано до 17 червня 2016 року передати до Відділу освіти пояснювальні записки за результатами ознайомлення з довідками про проведення перевірки, яку вона подала 16 червня 2016 року. Наказом від 17 червня 2016 року № 162/К на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення пунктів 2.1, 2.2, 2.6 трудового контракту. Вважає, що відповідач не мав повноважень на перевірку внутрішкільного контролю в закладах освіти. Питання щодо діловодства у навчальних закладах не було врегульоване. Крім того, притягувати її до дисциплінарної відповідальності мав право лише керівник Відділу освіти ОСОБА_2 , яка укладала з нею контракт. Однак оспорюваний наказ підписав заступник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , який не є особою, що правомочна застосовувати дисциплінарні стягнення. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила скасувати вищевказаний наказ від 17 червня 2016 року № 162/К.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року у складі судді Гончарова В. М. позов задоволено. Скасовано наказ Відділу освіти від 17 червня 2016 року № 162/К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що Інструкція з діловодства у загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, затверджена наказом Міністерства освіти і науки України (далі - МОН) від 28 серпня 2013 року № 1239, скасована наказом МОН від 29 листопада 2013 року № 1655, у зв`язку з чим поновлена дія Інструкції з ведення ділової документації у загальноосвітніх навчальних закладах I-III ступенів, затверджена наказом МОН від 23 червня 2000 року № 240 (далі - Інструкція № 240). Інструкція № 240 має міжвідомчий характер, адже ЗОШ № 1 належить до комунальної власності, управління нею здійснює орган місцевого самоврядування в особі відповідача. Згідно з підпунктом «б» пункту 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт. Таким чином, наказ МОН, яким затверджена Інструкція № 240, підлягав державній реєстрації. Отже, на час виникнення спірних правовідносин питання щодо діловодства у навчальних закладах не було врегульоване, тому допущені позивачем порушення при веденні ділової документації не можуть слугувати підставою для застосування до неї дисциплінарного стягнення. Крім того, відповідач порушив вимоги щодо кількості планових заходів державного нагляду (контролю) протягом навчального року, у зв`язку з чим перевірка, яка була проведена на підставі наказу Відділу освіти від 06 червня 2016 року № 171 «Про перевірку стану здійснення внутрішкільного контролю в загальноосвітніх та позашкільних закладах освіти міста Токмака», здійснена з порушенням чинного законодавства і є незаконною.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу Відділу освіти задоволено. Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що Інструкція № 240 регулює відносини виключно в системі загальної середньої освіти та в межах одного відомства, а тому не підлягає державній реєстрації. За результатами перевірки Відділом освіти була складена довідка про незадовільне виконання директором Токмацької ЗОШ № 1 ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо ведення документації школи та неналежне здійснення нею внутрішкільного контролю. В пояснювальній записці від 16 червня 2016 року позивач погодилася з виявленими порушеннями. Таким чином, дисциплінарне стягнення у вигляді догани було застосоване до ОСОБА_1 з дотриманням встановленого трудовим законодавством порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та в межах встановленого законом строку.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У січні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року, а рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року залишити в силі.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що місцевий суд фактично скасував оспорюваний наказ з двох підстав: по перше, вказав, що наказ МОН, яким затверджена Інструкція № 240, підлягав державній реєстрації, у зв`язку з чим допущені нею порушення при веденні ділової документації не можуть бути покладені в основу для застосування дисциплінарного стягнення; по друге, відповідач порушив вимоги щодо кількості планових заходів державного нагляду (контролю) протягом навчального року, а тому перевірка, яка була проведена на підставі наказу Відділу освіти від 06 червня 2016 року № 171 «Про перевірку стану здійснення внутрішкільного контролю в загальноосвітніх та позашкільних закладах освіти міста Токмака», здійснена з порушенням чинного законодавства і є незаконною. Однак під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не перевірив належним чином законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не дав оцінки висновку суду щодо неправомірності проведеної Відділом освіти перевірки, тобто ухвалив рішення на основі неповно з`ясованих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог.

У березні 2017 року Відділ освіти подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що Інструкція № 240 регулює відносини виключно в системі загальної середньої освіти та в межах одного відомства, а тому не підлягає державній реєстрації. Відділ освіти не порушив вимоги щодо кількості планових заходів державного нагляду (контролю) протягом навчального року, оскільки здійснював оперативний контроль, а не державне інспектування навчальних закладів.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Токмацького районного суду Запорізької області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14 травня 2018 року справу № 328/2803/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 147 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення, якими є догана і звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно із статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 60 ЦПК України 2004 року, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

Судами встановлено, що06 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та Відділом освіти було укладено трудовий контракт, згідно з яким позивача призначено на посаду директора Токмацької ЗОШ № 1, яка належить до комунальної власності, строком до 06 жовтня 2016 року.

Трудовим контрактом визначено, що до посадових обов`язків керівника Токмацької ЗОШ № 1відносяться, зокрема: пункт 2.1 - здійснення поточного (оперативного) керівництва закладом, організація його освітньої, фінансово-господарської, соціально-побутової та іншої діяльності, передбаченої законодавством України, Положенням про загальноосвітній навчальний заклад, Статутом закладу та цим контрактом; пункт 2.2 - забезпечення виконання показників ефективності використання комунального майна та вимог до навчального закладу; вжиття заходів для створення на кожному робочому місці умов праці відповідно до нормативних актів, а також забезпечення додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці; пункт 2.3 - щорічне, до 15 червня подання Відділу освіти звіту про результати виконання показників; Відділ освіти має право вимагати від керівника достроковий звіт про його дії, якщо останній допустив недбалість, виконання чи неналежне виконання своїх обов`язків щодо управління навчальним закладом та розпорядженням його майном; пункт 2.6 - на період чинності контракту керівник забезпечує: створення умов для здобуття учнями освіти на рівні державних стандартів; розвиток природних позитивних нахилів, здібностей, творчого мислення учнів та вихованців, формування громадської позиції; дотримання умов що визначаються за результатами атестації та акредитації; безпечні умови освітньої діяльності; дотримання договірних зобов`язань і фінансової дисципліни; дотримання чинного законодавства, активне використання засобів удосконалення управління, зміцнення договірної, трудової дисципліни; дотримання пунктів колективного трудового договору; виконання річного плану роботи закладу освіти в повному обсязі; виконання Програми розвитку закладу.

У випадку невиконання чи неналежного виконання своїх обов`язків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та цього контракту (пункт 4.1 трудового контракту).

На підставі наказу від 06 червня 2016 року № 171 «Про перевірку стану здійснення внутрішкільного контролю в загальноосвітніх та позашкільних закладах освіти міста Токмака» в період з 07 по 15 червня 2016 року Відділом освіти була проведена перевірка стану здійснення внутрішкільного контролю вТокмацькій ЗОШ № 1.

За результатами вказаної перевірки відповідачем була складена довідка від 15 червня 2016 року № 395, в якій зазначено, що директор Токмацької ЗОШ № 1 ОСОБА_1 порушила внутрішкільний контроль та процедуру ведення документації, що свідчить про неналежне виконання нею своїх трудових обов`язків.

Наказом Відділу освіти від 15 червня 2016 року № 182 «Про встановлення результатів перевірки стану здійснення внутрішкільного контролю в загальноосвітніх та позашкільних закладах освіти міста Токмака» керівників загальноосвітніх та позашкільних закладів було зобов`язано до 17 червня 2016 року надати пояснювальні записки за результатами ознайомлення з довідками про проведення перевірки.

На виконання вказаного наказу ОСОБА_1 16 червня 2016 року надала відповідачу пояснювальну записку, в якій вона погодилася із встановленими під час перевірки порушеннями і вказала, що виявлені недоліки пов`язані з відсутністю в неї досвіду роботи на займаній посаді.

Наказом Відділу освіти від 17 червня 2016 року № 162/К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» директору Токмацької ЗОШ № 1 ОСОБА_1 оголошено догану за порушення пунктів 2.1, 2.2, 2.6 трудового контракту.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 60 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення (далі - ЦПК України 2004 року), кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин питання щодо діловодства у навчальних закладах не було врегульоване, оскільки наказ МОН, яким затверджена Інструкція № 240, не був зареєстрований у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач порушив вимоги щодо кількості планових заходів державного нагляду (контролю) протягом навчального року, у зв`язку з чим перевірка, проведена на підставі наказу Відділу освіти від 06 червня 2016 року № 171 «Про перевірку стану здійснення внутрішкільного контролю в загальноосвітніх та позашкільних закладах освіти міста Токмака», здійснена з порушенням чинного законодавства і є незаконною. Посилаючись на вказані обставини, суд дійшов висновку про незаконність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Згідно з пунктом 1 Указу Президента України від 03 жовтня 1992 року № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» з 01 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Пунктами 1.1 - 1.3 Інструкції № 240 передбачено, що цей акт розроблений відповідно до вимог Закону України «Про загальну середню освіту». Інструкція встановлює правила документування діяльності загальноосвітніх навчальних закладів I - III ступенів незалежно від їх підпорядкування, типів та форм власності і регламентує порядок роботи з документами з моменту їх створення або надходження, до відправлення чи передачі в архів. Інструкція визначає порядок ведення загального діловодства, її положення поширюються на всю ділову документацію, в тому числі створювану за допомогою персональних комп`ютерів.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Інструкція № 240 регулює відносини виключно в системі загальної середньої освіти та в межах одного відомства, а тому не підлягає державній реєстрації. Дотримання правил і рекомендацій щодо порядку здійснення ділових процесів, встановлених вказаною Інструкцією, є обов`язковими для всіх керівників та педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів.

При цьому суд правильно виходив з того, що за результатами перевірки Відділом освіти була складена довідка щодо незадовільного виконання директором Токмацької ЗОШ № 1 ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо ведення документації та неналежного здійснення нею внутрішкільного контролю. Позивач не заперечувала наявність порушень в її роботі, про що свідчать надані нею письмові пояснення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не перевірив належним чином законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не дав оцінки висновку суду щодо неправомірності проведеної Відділом освіти перевірки, тобто ухвалив рішення на основі неповно з`ясованих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, не заслуговують на увагу, оскільки апеляційним судом встановлено, що проведена відповідачем перевірка стосувалася не господарської діяльності загальноосвітніх навчальних закладів, а ведення цими закладами ділової документації та здійснення їх керівниками внутрішкільного контролю.

За встановлених обставин Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що застосоване до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідає виявленим порушенням трудової дисципліни, накладене з дотриманням встановленого КЗпП України порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та в межах встановленого законом строку.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов