Провадження № 2/761/6850/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О., вирішуючи питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та на тимчасову окуповану територію України,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вищевказаною позовною заявою.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви вважаю, що вони не відповідають вимогам ст. 175 та ст. 177 ЦПК України виходячи з наступного.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади (якщо особа є посадовою особою), особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". При цьому, така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Копії доказів, надані скаржником на підтвердження обставин, що викладені в заяві не засвідчені у відповідності до вимог ст. 95 ЦПК України.

Спір між батьками про виїзд дитини за кордон належить до категорії спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання (перебування) дитини, тобто відповідно до ч. 4 ст.19 СК України участь органу опіки та піклування у розгляді цих справ є обов`язковою. Отже, у своїй заяві позивачем невірно визначене коло осіб, які мають відношення до справи. Відповідно до Сімейного Кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства» питання про тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька повинно бути розглянуто, по-перше, органом опіки та піклування, а у разі його не вирішення або невиконання цього рішення одним з батьків дитини, у судовому порядку, з залученням в якості третьої особи відповідного державного органу.

Позивач не посилається та не надає докази, які б свідчили про те, що вона зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а відповідач відмовив у наданні такої згоди, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду, на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що передбачено ч.5 ст.177 ЦПК України.

Крім того, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька дається судом на конкретно визначену поїздку з конкретно визначеним періодом перебування за кордоном, однак позовні вимоги не містять мети поїздки, не вказана країна та період перебування передбачуваної поїздки.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивач просить у суду надати дозвіл на в`їзд до тимчасово окупованої території АР Крим, однак такий спосіб захисту прав та інтересів не передбачений чинним законодавсвом України, адже відповідно до Постанови Кабінету міністрів від 4 червня 2015 р. № 367 "Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї " для в`їзду на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, дозволу не потрібно.

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що вищезазначену заяву необхідно залишити без руху з наданням скаржнику строку для усунення вказаних недоліків, а саме: надати суду належним чином засвідчені копії доказів, залучити в якості третьої особи орган опіки та піклування, уточнити позовні вимоги та вказати мету, країну та період передбачуваної поїздки.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та на тимчасову окуповану територію України - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п`ять) днів з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя