Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 415/504/18
Провадження № 22-ц/810/156/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря

учасники справи: Сінько А .І.

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15 червня 2018 року,ухваленого Лисичанським міським судом у складі: судді Фастовця В.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулося із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 33068,50 грн., який мотивувало тим, що 24 березня 2011 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № б/н від 24 березня 2011 року, відповідно до якого відповідач отримав 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач шляхом підписання анкети-заяви про приєднання від 24.03.2011 року підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає договір про надання банківських послуг. Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач, в свою чергу, умови виконання договору порушував, внаслідок чого станом на 30.11.2017 року у нього перед банком утворилась заборгованість в розмірі 33068,50 грн., яка складається з: 230,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 26286,72 грн. - по процентам за користування кредитом, 4500 грн. - за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1550,88 грн. - штраф (процентна складова), яку Банк просив стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати у сумі 1762 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 15 червня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що Банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору, видачі кредиту та картки, погодження його істотних умов, оскільки за відсутності підпису відповідача умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою договору, та відповідно недоведена заборгованість перед Банком.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» вважає вказане рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального і матеріального права та просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути судові витрати.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, та неустойкою, чим звільнив відповідача від відповідальності. Банк вважає, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитуванням кредиту саме на таких умовах.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує доводи апеляційної скарги.

Що стосується відповідача ОСОБА_2 , її місце проживання згідно повідомлення Управління адмінпослуг Лисичанської міськради Луганської області, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 39).

Апеляційним судом також було зроблено запит до Управління ДМС у Луганській області, на що отримано відповідь, місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 (а.с.7)

ОСОБА_2 не значиться (а.с. 128), як відсутні про неї відомості як про застраховану особу в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Луганській області (а.с. 158).

Всі судові повідомлення про розгляд справи повертаються до суду із відміткою пошти, «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги вручити поштове відправлення».

У зв`язку із наведеним у відповідності до вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України на 24 вересня 2019 року (а.с. 174).

Крім того, судом вжиті всі заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи за його місцем реєстрації.

Наведене свідчить про вжиття судом всіх можливих заходів щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Тому з урахуванням тривалості провадження по теперішній справі - перебування в провадженні суду понад 6 місяців, і з урахуванням строку зупинення провадження у справі загалом понад 3 місяці, з метою дотримання гарантованого позивачу як стороні цього провадження права на розгляд його справи впродовж розумного строку, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого в частині першій статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору у належній письмовій формі, розміру кредиту як предмету договору та істотної умови кредитного договору, моменту його укладення, встановлення чи зміни кредитного ліміту, надання кредитних коштів позивачем саме відповідачу, а не користування ними іншою особою.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

Позивачем в обґрунтування укладення 24 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом надано Анкету-Заяву б/н, підписану 24 березня 2011 року відповідачем.

Вказаний договір про надання банківських послуг складається із заяви позичальника, Умов та правил

Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, наданими позивачем, передбачено кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», до 30 днів пільгового періоду, та погоджено щомісячно до 25 числа сплачувати 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості), а також за здійсненими тратами - 3,0 % як базову процентну ставку в місяць.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 березня 2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

До позовної заяви позивачем додані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Визначальним для правовідносин сторін в даному випадку є встановлення таких фактичних обставин по справі як видача та строк дії картки.

Зі спливом строку кредитування припиняється право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Розглядаючи справу, суд має керуватися такими засадами судочинства як змагальність сторін та диспозитивність.

Позивач, користуючись своїми правами, надав на підтвердження обґрунтованості позову, розрахунок заборгованоісті, довідку про отримання відповідачем платіжних карток № НОМЕР_1 з датою відкриття 09 квітня 2013 року та терміном дії до 02/17; платіжну картку № НОМЕР_2 з датою відкриття 27 серпня 2013 року та терміном дії 06/17 (а.с.76); та рух коштів по вказаним карткам за період з 01 січня 1999 року по 23 серпня 2018 року. (а.с.77-78).

Разом з тим, позивач посилається на укладення договору б/н з позивачем 24 березня 2011 року, однак належних доказів тому, що саме ці платіжні картки від 2013 року з різними строками дії були випущені в межах дії кредитного договору б/н від 24 березня 2011 року, Банком не надано.

За таких обставин колегія суддів не бере до уваги і розрахунку заборгованості за кредитним договором за вказаними картками за вказані періоди.

Інших доказів отримання відповідачем кредитного ліміту на платіжну карту за договором від 24 березня 2011 року б/н позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведений факт заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 24 березня 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ч. 1 п.3 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 15 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромб/н від 24 березня 2011 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений - 27 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: