Дата документу 04.09.2019
Справа № 334/2310/16-ц
Провадження № 2/334/366/19
04 вересня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Баруліна Т.Є.,
при секретарі Ярошенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Остренко Алла Василівна про стягнення заборгованості за договором позики,
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Від представника позивача - адвоката Дьякової Т.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Остренко Алла Василівна до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідачів.
Розглянувши матеріали справи, представлені докази, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 09.07.2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів (далі - договір позики), який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Остренко А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1041.
Відповідно до п. 1 Договору позики, позивач передав а відповідач ОСОБА_2 прийняв у власність 450 000, 00 грн., строком до 09.07.2018 року. Договір було укладено без відсотків. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноруч написаною відповідачем-1 в момент передачі йому суми позики.
Згідно п. 3 Договору позики, повернення позиченої суми повинно бути здійснено частками, щомісячно протягом дії цього договору.
З метою забезпечення відповідачем ОСОБА_2 виконання своїх зобов`язань, передбачених Договором позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.07.2015 року, того ж дня між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Договір застави транспортного засобу (далі - договір застави), який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Остренко А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1042.
Згідно п.1.3. Договору застави, сторони визначили, що вартість предмета застави на момент укладення цього Договору складає 450 000,00 грн.
Згідно п. 1.4. Договору застави, заставою забезпечуються вимоги позивача щодо своєчасної місячної сплати відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором позики, який вказаний у п.1.1. цього договору.
У зв`язку з тим, що після укладення договору позики, відповідач ОСОБА_2 жодного місяця не здійснював оплату щомісячних платежів, передбачених п.3 Договору позики, в квітні 2016 року позивач звернувся до суду з цим позовом.
На час розгляду справи судом, заборгованість відповідачем ОСОБА_2 не сплачена та складає 450 000,00 грн.
Згідно п. 2.3.3. заставодержатель має право в разі невиконання позичальником забезпеченого заставою зобов`язання згідно з договором позики, який вказаний в п.1.1, звернути стягнення на предмет застави, отримати предмет застави у власність, або задовольнити свої вимоги в повному обсязі в інший спосіб, який не суперечить законодавству.
Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч. 1 ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно до абз. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та забезпечення реєстрації обтяжень», зі змінами та доповненнями, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Відповідно до п. 4 абз. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та забезпечення реєстрації обтяжень», спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 порушив умови договору та не виконав свої зобов`язання перед позивачем за Договором позики, а саме прострочив повернення чергової частини та на протязі року не здійснив жодного щомісячного платежу, позивач має право вимагати дострокового повернення позики в повному обсязі, а також у позивача виникло право на одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
10.05.2016 року на адресу відповідача ОСОБА_2 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. було направлено повідомлення про сплату усієї суми позики, а саме 450 000,00 грн. Повідомлення відповідач особисто отримав 16.05.2016 року, але суму позики не повернув у визначений позивачем 10-денний строк.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за договором позики.
Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 527, 548, 610-612, 625, 1046-1048, 1050 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики від 09.07.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Остапенко А.В., у розмірі 450 000,00 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч гривень)
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: Баруліна Т. Є.