Справа № 164/1963/16-ц
п/с 6/164/9/2019
У Х В А Л А

М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року. Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.

з участю: секретаря Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі подання головного державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Вакуліча М.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Вакуліч М.І. звернувся в суд із вказаним поданням, яке мотивував тим, що на виконанні Маневицького районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Волинській області перебуває виконавче провадження № 58184145 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 42523,97 гривень моральної шкоди, 1000 гривень моральної шкоди, 1015,20 гривень витрат на залучення експертів та 602,03 гривень судового збору. Рішення боржником не виконано, декларацію не подано, будь яких дій, спрямованих на виконання рішення не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду встановлено, що майно належне ОСОБА_1 на праві власності відсутнє. Виконавцем надсилалися виклики про явку та надання боржником пояснень щодо невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 не з`являвся, про причини неявки не повідомляв. Оскільки рішення суду в добровільному порядку не виконується, просив тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Головний державний виконавець Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Вакуліч М.І. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутності. Подання підтримує та просить задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження № 58184145 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 42523,97 гривень моральної шкоди, 1000 гривень моральної шкоди, 1015,20 гривень витрат на залучення експертів та 602,03 гривень судового збору (а.с. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 року) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Виконання будь-якого рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод, якою гарантовано право на справедливий суд, що включає в себе обов`язкове виконання судового рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Пункт 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає можливість обмеження виїзду боржників за межі України до виконання зобов`язань, покладених на них судовим рішенням.

За змістом цього Закону такі заходи примусового впливу вживаються до тих боржників, відносно яких мається інформація про їхній постійний чи періодичний виїзд за кордон, без мети чи з метою ухилення від виконання судового рішення.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем проводилися дії щодо виявлення коштів та майна боржника, на які можна звернути стягнення.

За результатами таких дій встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, зокрема, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18 вересня 2019 року; Управління соціального захисту населення Маневицької РДА № 1105/01-06/2-19 від 2 квітня 2019 року; АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 81-15-9/5662 від 16 травня 2019 року; Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 11-3-0.2230-3436/2-19 від 16 травня 2019 року; Маневицької районної філії Волинського обласного центру зайнятості № 276/28/04-19 від 17 травня 2019 року; Територіального сервісного центру МВС України № 0742 у Ковелі, у боржника ОСОБА_1 майно, на яке можна звернути стягнення у рахунок погашення боргу, відсутнє (а.с. 18, 20, 22-26).

На виклики на 31 січня 2019 року, 22 березня 2019 року та вимогу виконавця від 1 квітня 2019 року ОСОБА_1 не з`являвся (а.с. 8-10).

Наявність лише викликів державного виконавця, адресованих боржнику, в даному випадку, не являється достатнім доказом, що підтверджує підставність вимог подання.

Із змісту ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п. 18 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», в їх системному зв`язку, вбачається, що право ОСОБА_1 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення суду.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, з об`єктивної сторони вказує на такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків.

З повідомлення Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України за період 2019 року (а.с. 12).

Однак, періодичні тимчасові виїзди боржника за межі України не свідчать про його ухилення від виконання рішення суду.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання обов`язку сплатити належні до стягнення з нього кошти в матеріалах справи відсутні, доказів того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження суду не надано.

Таким чином, державним виконавцем у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не надано доказів у підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та намір вибути за межі України з метою невиконання рішення, а тому суд приходить висновку, що подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Маневицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Вакуліча М.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська