Провадження № 2/686/400/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю представника відповідача Ленчика В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/27726/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області

про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, в якому просить стягнути на його користь 1 000 000 000, 00 грн. моральної шкоди, завданої порушенням честі, гідності та ділової репутації шляхом внесення та розповсюдження недостовірних відомостей в офіційні документи прокурором Прокуратури Хмельницької області Якушко Н.А. Позив мотивує тим, що зазнав моральну шкоду через те, що на досудовому розслідуванні к/п №0000197, прокурор «обзивала» його членом громадської організації «Хмельниччина. Самооборона і контроль», стверджувала, що він створив перешкоди в діяльності КРБП «Базис», чим спричинив значну майнову шкоду. Оскільки дані обставини не відповідають дійсності, позивачеві була завдана значна матеріальна шкода.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених у ньому, просить задоволити.

Представник відповідача, Прокуратури Хмельницької області, в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його надуманим, просить відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, в судове засіданні не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

13.03.2019 року Прокуратурою Хмельницької області надано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до прокуратури Хмельницької області, Управління Державної казначейської служби у Хмельницькій області про відшкодування 1 000 000 000 грн. моральної шкоди за невірне викладення обставин у ряді процесуальних документів під час розслідування кримінальних проваджень 0000197 та 000031.

Підставою для задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди, на думку позивача є порушення його честі та гідності під час розслідування кримінальних проваджень №0000197 та №000031 стосовно ОСОБА_1 за ст.ст.296 ч.1 та 189 ч.2 КК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166 та 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Проте, в порушення наведених норм, позивач не навів обставин як спричинення так і розміру завданої моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Проаналізувавши вказані норми права суд приходить до висновку, що наведені у позові обставини взагалі не містять ознак моральної шкоди, вичерпний перелік яких визначено законом.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів того, що дії відповідачів є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є їх вина.

Відповідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява є безпідставною та необгрунтованою, а викладені в ній обставини не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.

Керуюючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди в сумі 1 000 000 000 грн. - залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 . АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Прокуратура Хмельницької області. м. Хмельницький, пров. Військоматський 3.

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області. м. Хмельницький. вул. Свободи 70. тел. 70 19 00.

Повний текст рішення суду виготовлено 25.09.2019 року.

Суддя