Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , Служби у стравах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , Служби у стравах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що позивач та відповідач є співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Просила суд встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 20,7 кв.м. Виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 21,6 кв.м. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інші приміщення: кімнату площею 14,1 кв.м, кухню площею 7,6 кв.м, ванну кімнату площею 3,5 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, коридор площею 8,6; 4,2 кв.м, комору площею 1,1 кв.м.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач та відповідач є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11, 12-13, 14, 15, 16).

Згідно технічного паспорту квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складається з трьох кімнат перша кімната площею 21,6 кв.м., друга кімната площею 14,1 кв.м, третя кімната площею 20,7 кв.м, кухні площею 7,6 кв.м, ванної кімнати площею 3,5 кв.м., вбиральні площею 1,3 кв.м., коридору площею 8,6; 4,2 кв.м., комори площею 1,1 кв.м. (а.с. 7-9).

Позивач просить встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 20,7 кв.м. Виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 21,6кв.м. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інші приміщення: кімнату площею 14,1 кв.м, кухню площею 7,6 кв.м, ванну кімнату площею 3,5 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, коридор площею 8,6; 4,2 кв.м, комору площею 1,1 кв.м.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що їй належить на праві власності 1/2 частина спірної квартири.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Треті особи не скористалися своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.380 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» можливо встановлення порядку користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов та п.6 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних долях.

Також слід звернути увагу на те, що відповідачем іншого порядку користування квартирою не запропоновано.

З урахуванням розміру житлової площі - 56,4 кв.м., розміру часток у праві власності на спірну квартиру, запропонованого варіанту користування вимоги про визначення порядку користування підлягають задоволенню повністю: встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,4 кв.м, житловою площею 56,4кв.м. Виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 20,7 кв.м. Виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 21,6кв.м. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інші приміщення: кімнату площею 14,1 кв.м, кухню площею 7,6 кв.м, ванну кімнату площею 3,5 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, коридор площею 8,6; 4,2 кв.м, комору площею 1,1 кв.м.

Керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 358, 379, 380, 383 ЦК України, ст. 9 ЖК України, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності», ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , Служби у стравах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення порядку користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Встановити порядок користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 83,4 кв.м, житловою площею 56,4кв.м.

Виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 20,7 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 21,6кв.м.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інші приміщення: кімнату площею 14,1 кв.м, кухню площею 7,6 кв.м, ванну кімнату площею 3,5 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, коридор площею 8,6; 4,2 кв.м, комору площею 1,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна