ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4398/19 Справа № 208/4970/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Панченка Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання умов кредитного договору недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - АТ "Райффайзен Банк Аваль", банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем ОСОБА_1 30.11.2007 року був укладений кредитний договір № 014/3134/74/700092, згідно якого останній отримав в кредит кошти в розмірі 40 000,00 доларів США строком на 240 місяців до 30.11.2027 року.

В порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 23.03.2015 року має заборгованість в розмірі 197 620,20 доларів США, що складає 4 574 882,53 грн., з яких: 44 441,18 доларів США (1 028 807,67 грн.) - заборгованість за кредитом; 28 864,41 доларів США (668 207,43 грн.) - заборгованість по відсоткам, 124 314,61 доларів США (2 877 867,43 грн.) - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року в загальній сумі 4 574 882,53 грн., з яких: 1 028 807,67 грн. - заборгованість за кредитом; 668 207,43 грн. - заборгованість по відсоткам, 2 877 867,43 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

У жовтні 2015 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання умов кредитного договору недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що твердження банку про те, що він виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, перерахувавши йому кошти в розмірі 40 000,00 доларів США не відповідає дійсності та спростовується. Так, у заяві - анкети на отримання кредиту під заставу на отримання кредиту під заставу від 20.11.2007 року позивач самостійно обрав валюту кредитування, а саме долари США, що не відповідає дійсності, тому як в пункті 1 відповідність про кредит сума 40 000,00 доларів США написана не ним, а також відсутня сума прописом. Заяву на видачу готівки за № OGHE 34608 від 30.11.2007 року надану позивачем в підтвердження належного виконання своїх зобов`язань по кредитному договору він не підписував, кредит у валюті долари США не отримував та дізнався про її існування лише під час попередніх судових засідань, тому зазначена заява підроблена. Зазначена заява не може стверджувати про належне виконання зобов`язань по кредитному договору, що вказує на необґрунтованість позовних вимог позивача щодо повернення кредиту, відсотків нарахованих у валюті доларів США.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати заяву на видачу готівки № OGHE 34608 від 30.11.2007 року неналежним та недопустимим доказом по кредитному договору № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року; визнати умови п.п.1.2.1,1.3.1-1.3.3,4.1.1 кредитного договору № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року недійсними з часу порушення позивачем істотних умов договору визначених умовами п.1.1.1 вказаного договору; у зв`язку з істотним порушенням АТ "Райффайзен Банк Аваль" прав та охоронюваних законом інтересів розірвати кредитний договір № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.12.2018 року в задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "Райффайзен Банк Аваль", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

В іншій частині рішення суду учасниками справи не було оскаржено, а тому перегляду судом апеляційної інстанції не підлягає.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач за первісним позовом просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем ОСОБА_1 30.11.2007 року був укладений кредитний договір № 014/3134/74/700092, згідно якого останній отримав в кредит кошти в розмірі 40 000,00 доларів США строком на 240 місяців до 30.11.2027 року.

Також, між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем ОСОБА_1 30.11.2007 року був укладений іпотечний договір № 014/3134/74/700092/1.

Крім цього, між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем ОСОБА_1 26.06.2009 року були укладені додаткові угоди до укладеного кредитного договору від 30.11.2007 року № 014/3134/74/700092 про зміну мов погашення кредиту із встановленням графіку погашення кредиту.

Відповідно до заяви на видачу готівки № OGHE 34608 від 30.11.2007 року загальна сума виданих банком коштів складає тридцять дев`ять тисяч чотириста доларів США, що становить 197 985,00 грн.

У лютому 2010 року на поштову адресу відповідача була направлена вимога позивача про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року, згідно якої банк зазначив про те, що ОСОБА_1 було припинено належне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та керуючись пунктом 9.3 кредитного договору, банк вимагає протягом не більш ніж 30 календарних днів з дати цієї вимоги, а саме до 12.03.2010 року здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку з чим банк в односторонньому порядку змінив спосіб виконання зобов`язань за кредитним договором.

06 грудня 2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким задоволені вимоги АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ "Райффайзен Банк Аваль" про зміну умов кредитного договору, та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, в якому встановлено та підтверджено надання позичальнику, тобто відповідачу, кредитних коштів, невиконання останнім кредитних зобов`язань, наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір.

02 квітня 2015 року позивачем на ім`я відповідача ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року, згідно якої банк вимагає протягом не більш ніж 30 календарних днів з дня одержання даної вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків та пені відповідно до умов кредитного договору в розмірі 197 620,20 доларів США.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 23.03.2015 року має заборгованість в розмірі 197 620,20 доларів США, з яких: 44 441,18 доларів США - заборгованість за кредитом; 28 864,41 доларів США - заборгованість по відсоткам, 124 314,61 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за первісним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явивши вимогу до боржника про погашення заборгованості за кредитом, процентів за його користування позивач звернувся до суду із позовом з пропуском строку позовної давності, тобто трьох років, а тому відповідно до вимог статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як установлено судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредиту банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, звернувшись до суду із позовом у квітні 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку із наявною заборгованістю.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, пред`явивши до суду позов.

Колегія суддів звертає увагу, що спірний кредитний договір № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року містить як строки повного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитом та процентами за користування ним, кінцевий строк повернення кредиту до 30.11.2027 року, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, у розмірі та строки, визначені договором.

Отже, кредитним договором, поряд з установленням строку дії встановлено й строки виконання Позичальником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватись позичальником щомісячно, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

За пунктом 7.1.-7.3. кредитного договору повернення кредитних коштів та сплата процентів за користування кредитом визначені періодичними щомісячними платежами.

Відповідно до п.9.2.,9.3. кредитного договору, Кредитор вправі пред`явити Позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення Позичальником більше ніж на 30 календарних днів строків погашення Кредиту, а Позичальник зобов`язаний виконати вимогу Кредитора про дострокове погашення грошових зобов`язань за цим Договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її пред`явлення. У разі невиконання Позичальником цієї вимоги Кредитор має право звернути стягнення за іпотечним договором, або вжити інші заходи для стягнення заборгованості Позичальника за цим Договором, які не суперечать чинному законодавству України.

10 лютого 2010 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року (а.с.139, т.2), згідно якої банк вимагав протягом не більш ніж 30 календарних днів з дати цієї вимоги, а саме до 12.03.2010 року здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку з чим АТ "Райффайзен Банк Аваль" в односторонньому порядку змінив спосіб виконання зобов`язань за кредитним договором.

АТ "Райффайзен Банк Аваль", як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, 18.04.2011 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

06 грудня 2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Таким чином, звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, перериває строк позовної давності та він відповідно до вимог ч.2 ст. 264 ЦК України, починається заново, тобто саме з часу звернення до суду із позовними вимогами про дострокове погашення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що було здійснено у квітні 2011 року, після чого повторно звертається до суду із вимогами про стягнення заборгованості, але вже в 2015 році, тобто з пропуском строку позовної давності, тобто трьох років.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредиту банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, звернувшись до суду із позовом у квітні 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку із наявною заборгованістю.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, пред`явивши до суду позов.

Доводи АТ "Райффайзен Банк Аваль" в апеляційній скарзі про те, що строк позовної давності не закінчився, оскільки він переривався внаслідок визнання відповідачем ОСОБА_1 свого боргу за кредитним договором № 014/3134/74/700092 від 30.11.2007 року та свого обов`язку сплатити заборгованість, що викладено в клопотанні останнього від 22.11.2012 року, колегією суддів не приймаються до уваги як безпідставні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуванній частині - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року в оскаржуванній частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко