КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/65/19
№ провадження 2-к/824/38/2019
Суддя:Семенюк Т.А.

20 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого - судді Семенюк Т.А.

При секретарі - Хоменко І.О.

розглянувши як суд першої інстанції у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву Б`єнь На в інтересах фірми «FY CO., Limited» про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України у справі № 179/2018 від 14 лютого 2019 року за позовом фірми FY CO., Limited» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 лютого 2019 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь фірми «FY CO., Limited» 72010, 25 доларів США вартості поставленого, проте неоплаченого товару, 364,23 доларів США відшкодування юридичних послуг та 5 080,41 доларів США у відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору.

25 квітня 2019 року на адресу суду надійшла заява про надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від Б`єнь На в інтересах фірми «FY CO., Limited».

Заявник зазначив, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 лютого 2019 року боржником в добровільному порядку не виконано.

Статтею 23 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів па примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються: 1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу; 2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Відповідно до ч. 3 ст. 475 ЦПК України, заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

В судовому засіданні представник фірми «FY CO., Limited» підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник ПАТ ««Енергомашспецсталь» в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення, в яких просив у задоволенні заяви відмовити, вважаючи, що при постановленні рішення арбітражним судом не було прийнято до уваги, що арбітражне застереження, яке міститься у контракті, не відповідає вимогам закону, при розгляді справи 15 січня 2019 року стороною «FY CO., Limited» в судове засідання було надано додаткові документи, проте суд, в порушення вимог закону не оголосив перерву у розгляді справи, а лише надав представнику ПАТ ««Енергомашспецсталь» час на ознайомлення з наданими документами, що, на думку представника, суперечить публічному порядку України.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу IX ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражі в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

У відповідності до ч. 1 ст. 474 ЦПК України, рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше (ч. 2 ст. 474 ЦПК України).

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Крім того, визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі по тексту Конвенція), яка набрала чинності для України з 8 січня 1961 року, та членами якої є Швейцарія та Сполучене Королівство Велика Британія.

Нью-Йоркська Конвенція встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Стаття 4 Конвенції зазначає, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: а) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; б) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 лютого 2019 року, заявником дотримано визначений в ст. 475 ЦПК України трирічний строк на подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання вказаного рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що до заяви стягувачем долучено документи у відповідності до переліку, визначеного статтею 4 Конвенції, що узгоджуються з положеннями ст. 476 ЦПК України та ст. 36 закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а саме: нотаріально завірена копія арбітражного рішення від 14 лютого 2019 року.

До заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу також долучено офіційні переклади вищевказаних документів на українську мову.

З викладеного вбачається, що при зверненні до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 лютого 2019 року дотримано вимоги процесуального закону України щодо строків звернення із заявою та вимог Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року і ЦПК України щодо переліку документів, які повинні подаватися одночасно з такою заявою.

Перелік підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначено в ст. 478 ЦПК України.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, презюмуючи обов`язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Згідно статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: а) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або б) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або в) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або г) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або д) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався.

У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: а) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або б) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Стаття 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» також передбачає, що у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що: - одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або - сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або - рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або - склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або - рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: - об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або - визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Так, статтею 478 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки,' - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; д) або рішенця ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Суд не приймає до уваги посилання заявника у запереченні на те, що комплект документів, наданих заявником до суду 15 січня 2019 року був вручений представнику боржника лише під час судового засідання, що позбавило можливості останнього належним чином ознайомитись з наданими документами, оскільки сам боржник у своєму запереченні зазначає, що судом оголошувалась перерва у судовому засіданні для ознайомлення представника ПАТ «Енергомашспецсталь» із наданими документами, інших клопотань з боку боржника до арбітражного суду не заявлялось.

Таким чином, представник ПАТ «Енергомашспецсталь» не був позбавлений можливості надати свої пояснення відносно наданих представником «FY CO., Limited» документів.

Також суд не приймає до уваги посилання боржника на те, що арбітражне застереження, що міститься у п. 17.1 контракту №15/6521 від 19 листопада 2013 року, укладеного між сторонами, не є дійсним за законодавством України, що обумовлює відсутність у арбітражного суду компетенції для розгляду справи, оскільки наявне в контракті арбітражне застереження є арбітражною угодою, укладеною у письмовій формі та викладеною у контракті.

Як пояснив в судовому засіданні представник заявника, даний контракт є діючим, ніким зі сторін не оспорюється ані в частині арбітражного застереження, ані в повному обсязі.

Таким чином, компетенція МКАС при ТПП України по розгляду справи заснована на письмовій угоді сторін контракту № 15/6521 від 19 листопада 2013 року.

Посилання скаржника на те, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України не приймаються судом до уваги, оскільки згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права. Частиною другою статті 19 цього Закону передбачено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Таким чином, виконання рішення не порушуватиме публічний порядок України, оскільки Міжнароднийий арбітражний суд при торгово-промисловій палаті України не втручався в суверенні повноваження держави, розглядаючи даний спір.

Враховуючи, що на час звернення «FY CO., Limited» до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 лютого 2019 року, було остаточним для сторін та підлягало негайному виконанню, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення суду.

Суд також приходить до висновку про можливість видачі виконавчого листа на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 лютого 2019 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергомашсиецсталь» на користь фірми «FY CO., Limited» 72010,25 доларів США вартості поставленого, проте неоплаченого товару, 364,23 доларів CLLIA відшкодування юридичних послуг та 5 080,41 доларів США у відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору.

Згідно з ч. 1 ст. 479 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Керуючись ст. 477, 479 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Б`єнь На в інтересах фірми «FY CO., Limited» про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України у справі № 179/2018 від 14 лютого 2019 року задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України у справі № 179/2018 від 14 лютого 2019 року.

Видати виконавчий лист про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Ецергомашспецсталь» на користь фірми «FY CO., Limited»:

- 72010,25 доларів США вартості поставленого, проте неоплаченого товару;

- 364,23 доларів США відшкодування юридичних послуг;

- 5 080,41 доларів США у відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 23 вересня 2019 року.

Суддя