печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9670/19-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Приватного підприємства «Ажіо», Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання звіту про незалежну оцінку майна неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. 28.02.2019 для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2019 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить:

- заборонити Державному підприємству «Сетам» та Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області , вчиняти будь-які дії у виконавчому провадженні №55557926 з продажу (проведення електронних прилюдних торгів) квартири АДРЕСА_1 (№ лоту 328075) до завершення розгляду даного позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що за заявою Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у виконавчому провадженні №55557926, на підставі оскаржуваної оцінки квартири, майно позивача виставлено на електронні прилюдні торги, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надає фото роздруківку з сайту, про те, що дата закінчення торгів 18.02.2019.

Таким чином, оскільки нерухоме майно вже передано до Державного підприємства «СЕТАМ» для примусової реалізації на прилюдних торгах, позивач вважає, що наявні ознаки очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, якщо на думку позивача існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із наведеного випливає, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Так, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22.05.2019 на виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у виконавчому провадженні №55557926 було винесено постанову про опис та арешт майна позивача, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

16.10.2019 було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності -суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме «ПП «Ажіо», для проведення оцінки вартості ринкової вартості квартири для подальшої реалізації на прилюдних торгах, з врахуванням зазначеного 31.10.2018 було складено звіт, який оспорює позивач.

З матеріалів справи вбачається, що 02.01.2019 Южноукраїнським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області була направлена заявка до Миколаївської філії ДП «Сетам» для реалізації арештованого майна.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (ч.1-ч.3).

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку мана, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» - звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, з матеріалів наданих суду вбачається наступне, а саме те, що постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання була винесена 16.10.2018, на підставі вказаної постанови було складено звіт 31.10.2018.

02.01.2019 державною виконавчою службою була направлено заявку до Миколаївської філії ДП «Сетам» для реалізації арештованого майна.

Так, позивач надала суду на підтвердження проведення торгів, фото інформації з офіційного сайту ДП «СЕТАМ», що торги відбудуться 18.02.2019. Однак, позивачем було направлено позовну заяву, разом з заявою про забезпечення позову, згідно поштового штемпеля на конверті, в якому надійшов позов 22.02.2019, тобто після проведення торгів. Враховуючи зазначене, суд вважає, що станом на день розгляду судом даної заяви, не вбачається підстав для забезпечення позову, оскільки позивачем необґрунтовано належним чином заяву про забезпечення позову та подано вказану заяву після проведення торгів, що унеможливлює суд встановити, чи була здійснена реалізація нерухомого майна позивача, так як дане забезпечення може вплинути не тільки на права та інтереси позивача, а й права та інтереси третіх осіб, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Окрім цього, суд звертає увагу, що у позивача було достатньо часу для того, щоб вчасно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачу було відомо про оцінку вартості майна та накладення арешту на майно боржника, задовго до подання до суду даного позову.

Разом з цим, суд вбачає необхідність роз`яснити позивачу, що відмова у задоволені заяви про забезпечення позову, позивача не позбавляє права повторно звернутись з такою заявою, з підтверджуючими доказами проведення торгів відносно нерухомого майна позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Приватного підприємства «Ажіо», Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання звіту про незалежну оцінку майна неправомірними, - відмовити.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.Г. Ільєва