ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 383/229/19

провадження № 22-ц/4809/1221/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2019 року у складі судді Адаменко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів отриманих без достатньої правової підстави.

В обґрунтування позову зазначив, що 02 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі площею 6,95 га, яка розташована на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та належить відповідачці на праві власності. У 2011 році ОСОБА_2 звернулась до ФОП ОСОБА_3 з проханням надати їй кошти за рахунок оренди землі з одноразовою виплатою за наступні 49 років користування землею. 23 липня 2011 року відповідач отримала від позивача ОСОБА_1 кошти в сумі 200000,00 грн, що підтверджується відповідною розпискою. 10.05.2012 року було укладено додаткову угоду «про зміну умов договору оренди землі від 15.10.2008 № 29» до вказаного договору.

Проте 22.06.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі укладеного між нею та ФОП ОСОБА_3

Вважає, що вказані кошти відповідачка отримала без достатніх правових підстав, так як договір оренди землі та додаткову угоду між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 розірвано за рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.10.2018 з підстав систематичної несплати орендної плати, а розписка відповідачки про отримання 200000 грн. не врахована судом як належний доказ сплати орендної плати, тому ці кошти підлягають поверненню позивачу з підстав, визначених у ст.1212 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200000,00 гривень отриманих без достатньої правової підстави. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2000,00 гривень.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що правових підстав отримання відповідачкою ОСОБА_2 коштів від позивача ОСОБА_1 за розпискою від 23.07.2011 року на суму 200000 грн. не встановлено, договір оренди землі з додатковими угодами до нього від 15.10.2008 р. та 10.05.2012 р., укладений 02.09.2018 року між ФОП « ОСОБА_3 » та відповідачкою розірвано, а тому вказані кошти отримані відповідачкою безпідставно та підлягають поверненню позивачу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник відповідача ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2019 року та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з`ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Зокрема звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 отримала кошти від ОСОБА_1 не в сумі 200000,00 грн, а в сумі 50000,00 грн. Згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області договір оренди землі від 02.09.2008 року з додатковими угодами до нього від 15.10.2008 та 10.05.2012, який був укладений між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , було розірвано з підстав систематичної несплати орендної плати за 2012 - 2018 роки.

Вважає звернення позивача ОСОБА_1 з позовними вимогами про стягнення грошових коштів отриманих без достатньої правової підстави є неналежним способом захисту. Так як договір оренди землі між ОСОБА_2 був укладений не з ОСОБА_1 а з ОСОБА_3 , посилання суду на те, що кошти в сумі 200000,00 грн. були отримані без достатньої правової підстави є неправомірним.

Також, на думку представника відповідача позивачем ОСОБА_1 пропущено строки позовної давності, оскільки позивач надаючи кошти 23.07.2011 року ОСОБА_2 знав про те, що вони не є орендною платою.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з?явився, хоча був повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

23 липня 2011 року ОСОБА_2 в присутності свідків, отримала від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200000 (двісті тисяч) грн., що підтверджується письмовою розпискою, яку відповідачка склала та підписала особисто, та які міститься в матеріалах справи (а.с.52) Вказаний факт також не оспорений відповідачкою.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.10.2018 розірвано договір оренди землі від 02.09.2008 з додатковими угодами до нього від 15.10.2008 та 10.05.2012, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з підстав систематичної несплати орендної плати за 2012 - 2018 рок, при цьому розписку позивача від 23.07.2011 на суму 200000 грн суд оцінив критично та не врахував її як належний та допустимий доказ сплати орендної плати ОСОБА_2 за вказаним вище договором оренди землі. ( а.с.8-12).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи в цих межах, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених статтею11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) викладено наступний висновок.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що позивач довів належними та допустимими доказами своїх вимог про існування підстав для застосування у справі статті 1212 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Суд врахував, що отримання відповідачем 200000 грн згідно розписки від 27.07.2011 за своєю правовою природою не є орендною платою за землю, що встановлено рішенням суду, що набрало законної сили від 22 жовтня 2018 року, що, в свою чергу, зумовлює виникнення кондикційного зобов`язання відповідача та стягнення з нього спірних коштів на підставі статті 1212 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що ОСОБА_1 не мав права звертатися із даним позовом через те, що договір оренди було укладено не з ним, а з ОСОБА_3 не ґрунтуються на доказах та закону, оскільки гроші в розмірі 200000 грн були отримані відповідачем від нього і вони не є орендною платою за договором оренди, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також не є обґрунтованими й аргументи скарги щодо незастосування судом позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

Згідно зі статтею 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд першої інстанції оцінив зміст судового рішення, ухваленого раніше у ініційованому ОСОБА_2 судовому процесі, і дійшов висновку про те, що після ухвалення рішення від 22 жовтня 2018 року про розірвання договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивач остаточно встановив безпідставність набуття і збереження відповідачем коштів у сумі 200000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин рішення суду підлягає залишенню без змін з підстав передбачених ч. 1 ст. 375 ЦПК України як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

С.А. Кіселик