Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 759/10855/18

провадження № 61-47016св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (після зміни назви акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»),

відповідач - Петлицька Людмила Анатоліївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду, у складі судді Рейнарт І. М., від 31 жовтня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27 квітня 2010 року сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 11 500, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила, що підписана заява з умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає договір. Позивачем вимоги договору виконані в повному обсязі, однак відповідачем договірні зобов`язання не виконані, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 14 червня 2018 року становить 30 290, 00 грн та складається із заборгованості по процентам за користування кредитом - 20 605, 37 грн, пені та комісії - 10 603, 43 грн, штрафу (фіксована частина) - 500, 00 грн, штрафу (процентна складова) - 1 418, 57 грн, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва, у складі судді Шум Л. М., від 10 вересня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 290, 00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із рішенням, 26 жовтня 2018 року до Київського апеляційного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року повернуто відповідачу без розгляду.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду до початку роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а відтак, і відсутність можливості ознайомитися з матеріалами справи та судовим рішенням, позбавляє можливості апеляційний суд дотримуватися процесуальних строків, визначених частиною шостою статті 357, частиною другою статті 359 ЦПК України. Повернення апеляційної скарги без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з апеляційною скаргою до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, з подачею заяви про поновлення процесуального строку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасуватиухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом у порушення вимог статті 357 ЦПК України повернуто апеляційну скаргу заявнику. Судом не враховано, що відповідно до статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційної система.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіпризначено до судового розгляду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У липні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 290, 00 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 26 жовтня 2018 року до Київського апеляційного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року повернуто без розгляду.

В оскаржуваній ухвалі апеляційний суд вирішив відступити від правової позиції, зазначеної у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 514/134/17, пославшись на те, що подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду до початку роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а відтак, і відсутність можливості ознайомитися з матеріалами справи та судовим рішенням, позбавляє можливості апеляційний суд дотримуватися процесуальних строків, визначених частиною шостою статті 357, частиною другою статті 359 ЦПК України.

Зокрема апеляційним судом зазначеного, що підпункт 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України викладений чітко та зрозуміло, що не дає можливості для різного його тлумачення і ця норма є обов`язковою для виконання не тільки судами, а і учасниками справи. При цьому, положення вказаного пункту не обмежують право особи на доступ до правосуддя, а визначають певний порядок подання апеляційної скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно статті 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, національні суди мають обирати такі способи тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.

Отже, особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд. Протилежне тлумачення норм процесуального законодавства (статті 355 ЦПК України, підпункту 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) матиме наслідком порушення судами гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, Європейського суду з прав людини в контексті «права на справедливий суд».

Відсутність на час звернення із апеляційною скаргою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкоди учасникам провадження в поданні апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційних судів, а апеляційному суду у прийнятті поданих у такому порядку апеляційних скарг.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом. Також згідно з частинами другою-тертьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту XIII Перехідні положення ЦПК України, яке б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, що визначене статтею 355 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без певної мети, що має свідчити про необхідність захисту якогось суспільного інтересу.

Із урахуванням зазначеного, висновок апеляційного суду заснований на помилковому тлумаченні підпункту 15.5 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, яке проведено без врахування взаємозв`язку із вищепереліченими нормами.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі 514/134/17 (провадження № 61-12112сво18), підстав для відступу від якого колегія суддів не знаходить.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України)

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати і направити справу для розгляду до апеляційного суду.

Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 рокускасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович