Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/654/19
Провадження № 2/499/415/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"01" жовтня 2019 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Одеської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступне.

Позивач та відповідач перебували у не зареєстрованому шлюбі.

Від спільного проживання позивач та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем.

Позивач у позовній заяві зазначила, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання у його відсутність, зазначив, що позов визнає частково та просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Сторони по справі мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Дитина проживає разом з матір`ю, тобто позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї.

Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивача інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти.

Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Так, суд вказує на ту обставину, що стороною позивача у судовому засіданні не було надано доказів, які б підтверджували необхідність стягування аліментів з відповідача саме у такому розмірі, не надано відомостей про матеріальне становище позивача, не надано доказів того, що на утримання дитини необхідна саме така сума, не вказано про стан здоров`я дитини, при цьому в позовній заяві позивач зазначає, що заявлений розмір аліментів необхідний для здійснення витрат на навчання дитини, нормальне харчування та відпочинок, забезпеченням одягом та взуттям та іншими мінімальним послугами. Відповідач вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, проте обґрунтування заявленої суми не зазначив, не надав відомостей про своє матеріальне становище.

Отже, виходячи з наведено, беручи до уваги, що відповідач є молодою, працездатною людиною, іншого не встановлено, не доведено, що має на утриманні інших осіб, та беручи до уваги, що позивачем не обґрунтовано розмір аліментів, який вона просить стягнути з відповідача у розмірі 2000,00 грн., суд, з безумовним урахуванням інтересів дитини, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1300,00 гривень щомісячно, але не менше 60% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи дане, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 768,40 грн. за вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 84, 112, 180-183 СК України, ст.ст.4, 76, 81, 89, 141, 200, 206, 247, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1300,00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 коп.) щомісячно, але не менше 60% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 23.08.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. В. Погорєлов