ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/830/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2019 року, яке ухвалено суддею Братасюком В.М., повний текст складення якого не вказано, у справі за № 607/25481/18,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.1. У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про виділ належної їй частки в спільному майні, а саме: Ѕ транспортного засобу, автобуса-D, марки MERCEDES-BENZ, модель 0350 TOURISMO, 1998 року випуску, номер шасі (кузов,рама)- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 НОМЕР_3 , шляхом отримання компенсації з відповідача та припинення спільної сумісної власності.

1.2. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, сторонами придбане спірне рухоме майно, яке перебуває у спільній власності подружжя.

1.3. Вказує на те, що між сторонами існує спір щодо користування та володіння зазначеним вище транспортним засобом, який не вирішено в добровільному порядку.

1.4. Даний автобус, перебуває у постійному користуванні та фактичному володінні відповідача, який є титульним власником цього майна. ОСОБА_3 відмовляється надавати позивачці будь-який доступ до цього транспортного засобу та заперечує її право на спірне майно.

1.5. Позивачка просила суд захистити її цивільне право та визнати за нею права власності на Ѕ частину вказаного транспортного засобу, шляхом стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості Ѕ частини транспортного засобу, в розмірі 180 686 грн., та припинення її права власності на Ѕ частину транспортного засобу із визнанням за відповідачем права власності в цілому на спірний транспортний засіб.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

2.2. Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину транспортного засобу - автобуса-D, марки MERCEDES-BENZ, модель 0350 TOURISMO, 1998 року випуску, номер шасі (кузов,рама) - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого Золочівським ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області 27.04.2013 року на ім`я ОСОБА_3

2.3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу - автобуса-D, марки MERCEDES-BENZ, модель 0350 TOURISMO, 1998 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_3 , в розмірі 180 686 грн.

2.4. Припинено право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину транспортного засобу - автобуса-D, марки MERCEDES-BENZ, модель 0350 TOURISMO, 1998 року випуску, номер шасі (кузов, рама) - НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_3 , із залишенням транспортного засобу в особистій приватній власності ОСОБА_3

2.5. Судове рішення мотивовано тим, що вимоги ОСОБА_2 про припинення права на частку у праві спільної часткової власності є обґрунтованими, відповідач визнав її позов і згоден оплатити грошову компенсацію.

2.6. Висновок суд обґрунтував посиланням на положення частин першої та другої статті 364 ЦК України.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. 12 липня 2019 року ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2019 року, яке вважає незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповно з`ясованими обставинами, які мають значення для справи.

3.2. Просить рішення Тернопільського міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

3.3. Вказує на те, що ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи № 607/25481/18, однак Тернопільський міськрайонний суд, ухваливши оскаржуване рішення, вирішив питання про його права та інтереси.

3.4. Звертає увагу суду на те, що державною виконавчою службою накладено арешт на Ѕ частину спірного транспортного засобу, право власності на яку припинено вищевказаним рішенням, для забезпечення реального виконання виконавчих документів по стягненню боргу з ОСОБА_2 на користь декількох стягувачів, у тому числі на користь ОСОБА_1

3.5. Судом першої інстанції належним чином не перевірено та не з`ясовано наявність обтяжень на спірний транспортний засіб в частині, що належить позивачці.

3.6. Позбавлення позивачки права власності на Ѕ частину спірного транспортного засобу та визнання права власності за ОСОБА_3 , без внесення відповідачем компенсації на депозитний рахунок суду, унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу. Внаслідок цього порушено право ОСОБА_1 на отримання боргу з ОСОБА_2

4. Аргументи учасників справи.

(1)

4.1. 13 серпня 2019 року представник ОСОБА_3 адвокат Дейнека В.М. надіслав на адресу Тернопільського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

4.2. Наголошує на тому, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не вирішив питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , а тому він не має права на оскарження цього рішення суду.

4.3. Вказує на те, що з 27.04.2013 року по даний час ОСОБА_3 є одноосібним власником спірного автобуса згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , а тому ухвалене рішення не порушує права ОСОБА_1 на отримання боргу з ОСОБА_2

(2)

4.4. 15 серпня 2019 року представник ОСОБА_2 адвокат Кметик В.Я. надіслав на адресу Тернопільського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

4.5. Зазначає, що оскаржуваним рішенням не порушуються права ОСОБА_1 на отримання боргу з ОСОБА_2 , оскільки лише після виділення в натурі частки боржника з майна, яке перебуває у спільній частковій власності, виникає право передавати майно на реалізацію для погашення боргу стягувачу.

4.6. Звертає увагу суду на те, що заборона відчуження майна не є правовою підставою для відмови в позові про поділ спільного сумісного майна подружжя.

5. Обставини справи.

5.1. 28 квітня 1992 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб (а.с. 6, 52).

5.2. За час шлюбу сторони придбали рухоме майно, транспортний засіб, автобус - D, марки MERCEDES-BENZ, модель 0350 TOURISMO, 1998 року випуску, номер шасі (кузов,рама) - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданим Золочівським ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області 27.04.2013 року (а.с. 4).

5.3. Титульним власником спірного майна є відповідач ОСОБА_3

5.4. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року визнано, що частка майна ОСОБА_2 становить Ѕ на такі транспортні засоби: автомобіль марки AUDI А6 2/5 TDI, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_6 ; автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, д.н.з. НОМЕР_7 ; автобус марки MERCEDES-BENZ 0350 TOURISMO, 1998 року випуску, № двигуна НОМЕР_8 , № шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , якими володіє спільно з ОСОБА_3 (а.с. 52).

5.5. У вказаній частині ухвала є чинною, про що свідчить ухвала апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року (а.с. 53).

5.6. Постановою заступника начальника відділу ДВС Золочівського РУЮ від 11 лютого 2016 року на підставі виконавчого листа № 445/673/14-ц від 19.09.2014 року накладено арешт на Ѕ частини вищевказаних транспортних засобів (а.с. 66).

5.7. Постановою заступника начальника відділу ДВС Золочівського РУЮ від 24 лютого 2016 року на підставі виконавчого листа № 445/434/15-ц від 16.02.2016 року накладено арешт на все майно ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 67).

5.8. Постановою заступника начальника відділу ДВС Золочівського РУЮ від 25 лютого 2016 року на підставі виконавчого листа 445/673/14-ц від 19.09.2014 року оголошено розшук вищевказаних транспортних засобів, Ѕ частини яких належать боржнику ОСОБА_2 (а.с. 69).

5.9. Постановами заступника начальника відділу ДВС Золочівського РУЮ від 29 березня 2016 року на підставі зведеного виконавчого провадження №48278768 від 28.07.2015 року накладено арешт на Ѕ частини транспортних засобів: автомобіль марки AUDI А6 2/5 TDI, д.н.з. НОМЕР_6 ; автомобіль марки TOYOTA CAMRY 2.4, д.н.з. НОМЕР_7 ; автобус марки MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_3 , та оголошено розшук цього майна (а.с. 68, 70).

5.10. 12 травня 2016 року Золочівським районним судом видано виконавчий лист № 445/80/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 828 800 грн., а також 365 грн. судового збору (а.с. 54).

5.11. 16 травня 2016 року начальником Золочівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження № 51106124 із виконання виконавчого листа № 445/80/15-ц від 12.05.2016 року (а.с. 55).

5.12. 24 травня 2016 року виконавче провадження № 51106124 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 48278768 від 28 липня 2015 року, в якому об`єднано декілька виконавчих проваджень з примусового виконання рішень про стягнення коштів із ОСОБА_2 (а.с. 56).

5.13. 20 квітня 2017 року Золочівським районним судом видано виконавчий лист № 445/262/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 1 452 457 грн., а також 100 грн. судового збору (а.с. 57).

5.14. 02 липня 2018 року начальником Золочівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження № 56686884 із виконання виконавчого листа № 445/262/17 від 02.08.2017 року (а.с. 58-59).

5.15. 03 липня 2018 року виконавче провадження № 56686884 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 48278768, яке веде Золочівський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області (а.с. 60-61).

5.16. Відповідно до відповіді Золочівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 01 квітня 2019 року № 15.19-02/2722 залишок нестягнутого боргу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 станом на 11.02.2019 року по виконавчому листу № 445/80/15-ц становить 437 058, 64 грн., по виконавчому листу №445/262/17 1 161 375, 60 грн. (а.с. 74).

5.17. Вищевказане підтверджується даними з облікової картки на зведене виконавче провадження № 48278768 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_2 (а.с. 63-65).

5.18. В матеріалах справи є витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.04.2019 року про відсутність обтяжень на рухоме майно ОСОБА_3 (а.с. 30), хоча суд першої інстанції витребовув інформацію про наявність обтяжень на рухоме майно ОСОБА_2 (а.с. 24).

6. Позиція апеляційного суду

6.1. Відповідно до статті 367 ЦПК України - Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

6.2. Відповідно до статті 263 ЦПК України- Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

6.3. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

6.4. Оскаржуване рішення вказаним вимогам процесуального права не відповідає.

6.5. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

6.6. Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

6.7. Станом на 11 лютого 2019 року борг ОСОБА_2 , який вона зобов`язана сплатити ОСОБА_1 згідно з виконавчими листами № 445/80/15-ц та № 445/262/17, становить 437 058, 64 грн. та 1 161 375, 60 грн.

6.8. Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

6.9. Положеннями статей 69, 70 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

6.10. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

6.11. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

6.12. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2015 року визнано за позивачкою ОСОБА_2 право власності на Ѕ спірного автобуса (а.с. 52).

6.13. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності.

6.14. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

6.15. Згідно із частиною п`ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

6.16. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

6.17. Судом першої інстанції встановлено, що відповідач позов визнав і погодився сплатити грошову компенсацію позивачці за належну їй частину спірного автобуса, і тим самим набути право власності на даний автобус.

6.18. ОСОБА_2 , пред`явивши вказані позовні вимоги, фактично погодилася на присудження судом сплати грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності на спірний автобус. Проте відповідач ОСОБА_3 відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вніс.

6.19. Судом першої інстанції залишено поза увагою вищевказані положення закону та необґрунтовано припинено право власності ОСОБА_2 на Ѕ спірного автобуса, за відсутності внесення ОСОБА_3 відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

6.20. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-2811цс15 та від 18 січня 2017 року в справі № 6-2565цс16.

6.21. Постановою заступника начальника відділу ДВС Золочівського РУЮ від 11.02.2016 року накладено арешт на Ѕ частини транспортних засобів, серед яких вказано спірний автобус- D, марки MERCEDES-BENZ, модель 0350 TOURISMO, 1998 року випуску, номер шасі (кузов,рама) НОМЕР_1 . Вказана постанова містить вказівки про заборону здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

6.22. Посилання суду в рішенні на відсутність обтяжень на майно позивачки є необґрунтованим, оскільки сторона позивача не надала будь-яких доказів для з`ясування вказаної обставини, хоча суд і зобов`язував вчинити вказану дію, що вбачається з журналу судового засідання (див. п. 5.18 Постанови).

6.23. Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

6.24. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

6.25. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу.

6.26. ОСОБА_2 , стосовно якої ухвалене судове рішення про стягнення боргу за договором позики та накладено арешт на її майно, та ОСОБА_3 , які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами позикодавця ОСОБА_1 , оскільки поділ майна порушує майнові інтереси останнього і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

6.27. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

6.28. Аналогічний по суті висновок зроблено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2018 року в справі № 654/1528/17 та від 06 березня 2019 року в справі № 317/3272/16-ц .

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1) Щодо суті апеляційної скарги

7.1. Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

7.2. Згідно з статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

7.3. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

7.4. Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню та ухваленню нового про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки.

7.5. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2019 року слід скасувати та ухвалити нове.

(2) Щодо розподілу судових витрат.

7.6. Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

7.7. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

7.8. Згідно з ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

7.9. Враховуючи що ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги був звільнений від сплати судового збору, вказані витрати підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 2 710,29 грн. (за перегляд справи в суді апеляційної інстанції).

Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації та визнання права власності відмовити.

Стягнути 2 710,29 гривні судового збору на користь держави з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_9 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи