Справа № 132/739/19
Провадження № 22-ц/801/1779/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуСправа № 132/739/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільній справу № 132/739/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Дружелюбівське» с. Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області про розірвання договору оренди землі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Гуцола М.П.,

встановив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПОСП «Дружелюбівське» про розірвання договору оренди землі.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 28 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ПОСП «Дружелюбівське» укладено договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області площею 2,2721 га, кадастровий номер :02:000:0053.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем майна померлого є позивач у справі - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 2018 року.

Пунктом 12 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у строк до 31 грудня кожного року оренди.

Всупереч умовам зазначеного договору відповідач не вчасно сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою, що підтверджується зверненнями до директора ПОСП «Дружелюбівське» від 10 січня 2019 року та 11 лютого 2019 року, які були виконані лише 15 лютого 2019 року. При цьому представник позивача тричі усно звертався до відповідача із заявою про виплату орендної плати, які не були виконані. Договором оренди не передбачена відповідальність орендаря за несвоєчасну сплату орендної плати.

З підстав, що відповідачем допущено істотне порушення умов договору оренди землі, вчасно не виплачено орендну плату, на яку вона розраховувала для оплати ліків та комунальних послуг, посилаючись на норми статей 13, 15, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, 651 ЦК України просила розірвати договір оренди землі від 28 серпня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ПОСП «Дружелюбівське», предметом якого є земельна ділянка № 41 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, площею 2,2721 га, кадастровий номер :02:000:0053

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в порушення вимог ст. 652 ЦК України не надано доказів, що сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його дострокового розірвання у зв`язку із зміною обставин, що істотно впливають на предмет, права і обов`язки сторін. Також позивачем не доведено істотного порушення відповідачем умов договору оренди, а саме систематичної несплати орендної плати, при цьому самим позивачем не було виконано обов`язки щодо повідомлення землекористувача про зміну власника орендованої земельної ділянки в порядку, передбаченому ст. 148-1 ЗК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що висновки суду про недотримання позивачем процедури обов`язкового досудового врегулювання спору є безпідставними, оскільки це не позбавляє її права на вирішення спору у судовому порядку.

Позивач у направлених на адресу ПОСП «Дружелюбівське» вимогах про виплату орендної плати, не зазначила платіжні реквізити, як передбачено ст. 148-1 ЗК України, оскільки хотіла отримати орендну плату через представника за довіреністю - Осаулка І.Л. У договорі відсутні такі істотні умови договору, як спосіб розрахунків та порядок внесення та перегляд орендної плати. Суд не з`ясував, коли відповідачеві стало відомо про нового власника земельної ділянки. Підставою для розірвання договору є істотне порушення відповідачем його умов, яке полягало у несвоєчасній виплаті орендної плати, а тому безпідставним є посилання на несистематичність таких порушень. При цьому судом не з`ясовано чи порушувались орендарем умови договору за життя спадкодавця.

Від представника ПОСП «Дружелюбівське» - адвоката Сковоронського І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 по виклик та допит свідка. Оскільки ціна позову у цій справі, яка відповідно до п.8 ч.1 ст. 176 ЦПК України визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишився до кінця дії договору оренди, але не більше ніж за три роки становить 27090 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд вказаної справи відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України ухвалено розглядати без повідомлення (виклику) учасників справи. Копію відповідної ухвали направлено учасникам справи.

За змістом частин першої -третьої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотання ОСОБА_4 від 12 вересня 2019 року про проведення розгляду справи за правилами позовного провадження з викликом сторін, не містять конкретних обставин для зміни порядку розгляду апеляційної скарги, а тому Апеляційний судне вбачає підстав для його задоволення.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, та не заперечується сторонами, що між ОСОБА_2 та ПОСП «Дружелюбівське» укладено договір оренди землі від 28 серпня 2014 року. Предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області площею 2,2721 га, кадастровий номер :02:000:0053, яка належала орендодавцеві на підставі Державного акта серії ЯЖ № 766413 від 03.10.2008 року, ділянка № 41 .

Згідно з додатковою угодою до договору оренди землі від 28 серпня 2014 року, договір укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендодавець має право не поновлювати договір на новий строк. У цьому разі він зобов`язаний сповістити орендаря про дане своє рішення не пізніше ніж за 10 місяців до строку закінчення дії даного договору. У випадку, якщо орендодавець не скористається даним правом, даний договір буде вважатися пролонгованим на той самий строк і тих самих умовах, які передбачені даним договором. Письмове сповіщення орендаря здійснюється листом-повідомленням.

Договір зареєстровано 05 вересня 2019 року державним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Василишиною Л.В., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 10 Договору зі змінами, внесеними додатковою угодою від 28 серпня 2014 року, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі і складає 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата в натуральному вигляді складає 1500 кілограм зерна. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.1 Договору).

Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного року оренди (п. 12 Договору).

Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п. 13 Договору). Розмір орендної плати переглядається: за взаємною згодою сторін у разі: змін умов господарювання, передбачених договором; змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; в інших випадках, передбачених законом (п.14 Договору).

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

У пункті 41 Договору перебачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства та цього договору.

Пунктом 38 Договору встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п. 39 Договору). Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи- орендаря, що передбачає перехід всіх прав та обов`язків до правонаступника орендаря чи Орендодавця не є підставою для внесення змін до даного договору або його розірвання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 2018 року зареєстрованого в реєстрі за № 3878 виданого державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В., спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 (а.с. 13).

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки, площею 2,2721 га у межах згідно з планом, на території Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:0053, яка належала померлому.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 26 листопада 2019 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17).

За змістом ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з листом з вимогою сплатити орендну плату за 2018 рік за користування земельною ділянкою, яку вона успадкувала після смерті брата, до якого додала копію свідоцтва про право на спадщину (а.с. 14). ПОСП «Дружелюбівське» отримало відповідний лист 15 січня 2019 року (а.с.15).

11 лютого 2019 року позивач повторно звернулася з вимогою про здійснення розрахунку за 2018 рік за користування земельною ділянкою, яку відповідач отримав 13 лютого 2019 року (а.с. 20).

Згідно з довідкою ПОСП «Дружелюбівське» від 29 березня №13 24 лютого 2019 року за договором оренди землі від 28 серпня 2014 року виплачено орендну плату ОСОБА_1 за 2018 рік у сумі 9030 грн за довіреністю ОСОБА_5 (а.с.37).

Обставина отримання орендної плати за 2018 рік у лютому 2019 року визнається ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди землі з підстав істотного порушення умов договору оренди, яке полягало у несвоєчасному виконанні орендарем обов`язку щодо виплати орендної плати за 2018 рік.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній, на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За змістом ст. 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній, на час виникнення спірних правовідносин) орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року № 6?977цс16 та постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 587/173/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18.

Орендну плату за 2018 рік орендарем було виплачено 24 лютого 2019 року, через місяць з дня отримання письмової вимоги ОСОБА_1 про виплату орендної плати та повідомлення про зміну власника земельної ділянки.

Отже, судом не встановлено обставин систематичного невиконання чи неналежного виконання (два і більше разів) ПОСП «Дружелюбівське» обв`язку сплати орендної плати за договором оренди землі від 28 серпня 2014 року.

Доводи позивача, що вона декілька разів зверталася до відповідача з вимогою про виплату орендної плати за 2018 рік, яка була виконана лише після повторного письмового звернення, не вказують на наявність систематичності невиконання орендарем обов`язку щодо внесення плати за землю, оскільки умовами договору (п.12) передбачений строк внесення такої плати до 31 грудня кожного року оренди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував чи було порушення орендарем своїх обов`язків за життя спадкодавця не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

ОСОБА_1 не обґрунтовувала свої вимоги невиконанням відповідачем обов`язку щодо внесення орендної плати за роки, що передують 2018 року за життя спадкодавця, доказів таких обставин не надавала, а тому на суд не могло було покладено обов`язок з`ясування обставин, якими позивач не обґрунтовувала свої вимоги і які не входять у предмет доказування у цій справі.

Отже, позивачем не було доведено належним та допустимим доказами істотного порушення умов договору оренди землі, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави, передбачені ст. 141 ЗК України, 651 ЦК України для розірвання договору оренди землі від 28 серпня 2014 року, укладеного між ПОСП «Дружелюбівське» та ОСОБА_2 відсутні.

Водночас, безпідставними є посилання суду першої інстанції на ст. 652 ЦК України та висновки про недоведення позивачем вжиття заходів для досягнення домовленостей з орендарем щодо приведення договору оренди у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, оскільки позивач звернулася з вимогою про розірвання договору з підстав, передбачених ст. 651 ЦК України - за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Стаття ж 652 ЦК України встановлює інші підстави для розірвання договору: у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, тобто така зміна обставин, що якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали його на інших умовах.

Застосування до одних і тих самих правовідносин норм статей 651 та 652 ЦК України є взаємовиключим.

Отже судом першої інстанції застосовано норми матеріального права, які не підлягали до застосування до цих правовідносин.

Проте, таке порушення не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.05.2011 (Заява N 4909/04) §58).

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про необхідність його скасування.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник