Провадження № 2/369/1418/19
02.08.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л. М.,
при секретарі Рябець А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом,
У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 .
31 липня 2018 року позивач звернулась до Шостої київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0645 га, розташовану в Київській області, Києво-Святошинському районі, Хотівська сільська рада, садове товариство «Золота осінь», кадастровий номер 322248200:04:004:0295.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.10.2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.
Представник відповідача Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Відповідно до спадкової справи, копія якої наявна в матеріалах справи, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, з якого вбачається, що ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».
ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернулась до Шостої київської державної нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини після смерті батька ОСОБА_2 ..
Державний нотаріус Шостої київської державної нотаріальної контори видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ., копія свідоцтва наявна в матеріалах справи.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Право власності на земельну ділянку відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.
Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.
Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, зокрема технічною документацією із землеустрою, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, копією Рішення Хотівської сільської ради № 120/24 від 12.12.1998 року, Витягом з Державного земельного кадастру, копією Державного акту про право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2 .
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.
Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 , має законне право на земельну ділянку в порядку спадкування.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1217,1223 ЦК України, ст.ст. 19, 78, 81, 259, 265,268, 280, 281, 282, 284 ЦПК України, суд - -
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 .
Інформація про відповідача: Хотівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, місцезнаходження: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н., с. Хотів, вул. Площа Паширова, 2. ЄРДПОУ: 04362154.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.