Провадження № 2/161/3569/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Петрової В.О.,

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 161/19880/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №161/2573/14-ц від 13.03.2014р. ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700,00грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час витрати на утримання сина значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів, відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки він є здоровим та працездатним.

Просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з відповідача та стягувати з останнього ј частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково. Відповідач вказав, що погоджується сплачувати 1/10 частину усіх його доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, мотивуючи тим, на його утриманні перебувають малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружина ОСОБА_7 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Крім того, зазначив, що він також є частково не працездатним, оскільки має третю групу інвалідності загального захворювання.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду у справі №161/2573/14-ц від 13.03.2014р. з відповідача ОСОБА_2 щомісячно стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 700,00грн. щомісячно, починаючи з 13 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з укладенням шлюбу, позивачем змінено прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 7).

Позивач стверджує, що дитина проживає із нею та повністю знаходиться на її утриманні. З часу винесення судового рішення витрати на утримання дитини зросли, присуджені аліменти є недостатніми для забезпечення дитини необхідним.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч. 1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2014 року розмір аліментів є значно меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дітей, оскільки відповідно зросли затрати на утримання, навчання, відвідування гуртків, духовний розвиток, які несе лише позивач.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатним, офіційно працює на посаді водія на ПрАТ «СКФ України» та отримує заробітну плату. Так, за період з березня 2019 року по серпень 2019 року відповідач отримав дохід в розмірі 73 096,29 грн., що стверджується довідкою ПрАТ «СКФ України» про доходи.

Водночас, суд при зміні способу стягнення аліментів враховує те, що на утриманні відповідача є малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружина - ОСОБА_7 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

А тому, виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів та стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.180, 184 СК України, ст. ст. 81, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2014 року у справі №161/2573/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено

та підписано 23.09.2019 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк