ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7371/19 Справа № 213/1067/19 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року, яке ухвалене суддею Поповим В.В. та повне судове рішення складено 10 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «ІнГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_3 працював на підприємстві відповідача протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, довідкою міжрайонної профпатологічної МСЕК Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12 жовтня 2018 року встановлений причинний зв`язок смерті чоловіка позивачки від професійного захворювання.

Вважає, що внаслідок смерті чоловіка їй завдано моральної шкоди, оскільки позивачка втратила рідну їй людину, з яким прожила у шлюбі 48 років. Смерть чоловіка призвела до того, що вона перебуває у напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Смерть чоловіка змусила її корінним чином змінити свій звичайний уклад життя, адже після смерті чоловіка вона змушена самостійно заробляти собі на життя та на утримання непрацездатного сина - інваліда з дитинства, самостійно облаштовувати свій побут тощо, оскільки пенсія чоловіка та його страхове відшкодування, яке він отримував у зв`язку з професійним захворюванням, були основним джерелом доходу їх сім`ї. Отже, смерть чоловіка змусила позивачку докладати додаткових зусиль на організацію її життя. У зв`язку з чим, позивачка вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди, якій підлягає стягненню з відповідача на її користь становить 192 100 гривень.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги з урахуванням принципів розумності та справедливості.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає конституційним принципам рівності прав громадян, у точу числі права на судовий захист, а також принципам сталої судової практики при розгляді аналогічних справ.

На думку представника позивача суд першої інстанції не врахував відсутність вини самого чоловіка позивачки у професійному захворюванні, вік позивачки, також той факт, що вона має на утриманні непрацездатного сина - інваліда з дитинства, погіршення матеріального стану позивачки після смерті її чоловіка .

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ІнГЗК», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, так як судом першої інстанції порушено вимоги цивільного процесуального кодексу, оскільки справу було розглянуто та ухвалено за відсутності представника відповідача, якою не повідомлено належним чином про розгляд справи.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Звертає увагу суду на те, що в діях ПрАТ «ІнГЗК» відсутні ознаки протиправності, а професійне захворювання чоловіка позивачки виникло через його тривалий час роботи у шкідливих умовах.

Крім того, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_2., який підтримав доводи апеляційної скарги поданої в інтересах позивачки ОСОБА_1 , просив її задовольнити, проти апеляційної скарги ПрАТ «ІнГЗК» заперечував, представника ПрАТ «ІнГЗК» Новікова М.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги представника позивачки, поданої в інтересах позивачки ОСОБА_1 заперечував, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом 376 ч.1 п. п. 3,4 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при неповному з`ясуванні обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

В силу ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегією суддів встановлено, що відповідач ПрАТ «ІнГЗК» не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 10).

Відповідно до п. 16 Акту розслідування професійного захворювання від 15.03.2012 року, професійне захворювання ОСОБА_3 виникло за обставин, праці з 31 грудня 1969 року по 06 серпня 1971 року та 20 травня 1975 року по 02 січня 1976 року на посаді машиніста бульдозера в кар`єрі, з 16 квітня 1998 року по 23 березня 1999 року на посаді слюсаря чергового обладнання основної виробничої дільниці №2 та 23 березня 1999 року 20 травня 2004 року на посаді машиніста вентиляційної і аспіраційної установки ДФ ВАТ «ІнГЗК», правонаступником якого є ПрАТ «ІнГЗК», де він підпадав під дію виробничого пилу та шуму, показники яких перевищували нормативні через недоканалість робочого місця (а.с.6)

Відповідно до п. 17 Акту, причиною професійного захворювання ОСОБА_3 є робота впродовж 8 років 3 місяців в умовах пилу та шуму на підприємстві відповідача (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.4).

Довідкою міжрайонної профпатологічної МСЕК Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 000183 від 12 жовтня 2018 року встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з професійним захворюванням, а саме: хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфіземою легень першої-другої ст.) ЛН другого ст. (а.с.9).

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що позивачка має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із встановленням причинного зв`язку смерті її чоловіка із отриманим ним за життя професійним захворюванням, а також з істотності вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, її переживань та страждань пов`язаних із втратою чоловіка, оскільки вона втратила рідну їй людину з яким прожила 48 років у шлюбі, що беззаперечно є тяжкою суттєвою незворотною негативною зміною у її житті. Смерть чоловіка змусила позивачку докладати додаткових зусиль на організацію її життя.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «ІнГЗК», що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, а професійне захворювання чоловіка позивачки виникло через його тривалий час роботи у шкідливих умовах, оскільки чоловік позивачки отримав професійне захворювання у зв`язку з незабезпеченням йому безпечних та нешкідливих умов праці, тому ПрАТ «ІнГЗК» є особою, що несе відповідальність за порушення ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості, не ґрунтується на засадах верховенства права, є необґрунтованим.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Беручи до уваги, що смерть чоловіка позивачки настала у зв`язку з порушенням відповідачем вимог щодо безпеки праці, глибину та тривалість моральних страждань, оскільки смерть чоловіка призвела до того, що позивачка перебуває у напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу, адже після його смерті вона змушена самостійно заробляти собі на життя та на утримання непрацездатного сина - інваліда з дитинства, самостійно облаштовувати свій побут, так як пенсія чоловіка та його страхове відшкодування, яке він отримував у зв`язку з професійним захворюванням були основним джерелом доход їх сім`ї.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивачки вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 150 000 грн., що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

У зв`язку із збільшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає збільшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п. 3 ч. 3 ст. 175, п. 1.ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивачка подала позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню згідно п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: