Справа № 509/3071/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Дорошко А.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2018 року до Овідіопольського районного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 у якої вона зазначила, що 02.11.1985 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. У період шлюбу, вони, за адресою: АДРЕСА_1 , побудували жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Після закінчення будівництва, 21.12.2000р. на ім`я відповідача було видане свідоцтво про право власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Крім того, у період шлюбу подружжя ОСОБА_3 придбали автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 свідоцтво про право власності на який видане теж на ім`я її чоловіка. Позивачка зазначила, що вказане майно було придбане подружжям у період шлюбу, а тому воно належить їй та її чоловіку на праві спільної сумісної власності у рівних часках. Однак в зв`язку з тим, що між ним триває процес розірвання шлюбу, то позивачка вважає, що її право власності має бути підтверджено документально, оскільки існує ризик відчуження майна одноособово відповідачем. За таких підстав вона просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку і на 1/2 частину автомобіля, поділити автомобіль, стягнувши з відповідача на її користь 1/2 частину його у сумі 20000,00 гривень та просила компенсувати їй 1/2 частину судового збору в розмірі 552,30 гривень.

Ухвалою Овідіопольського районного суду від 31.07.2018р. провадження по справі було відкрито і відповідачу був визначений 15-ти денний строк з дня вручення Ухвали про відкриття справи на подання відзиву.

Ухвалою суду від 13.03.2019 року підготовче провадження було закрите, а справа призначена для розгляду по суті.

У судове засідання з`явились позивачка та її представник, які наполягали на задоволені позову з підстав викладених у позовної заяві.

Відповідач відзиву на позов і будь-яких заперечень до суду не подавав, у судове засідання з`явився де по суті позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ст.ст.60, 61, 69, 70 СК України майно придбане подружжям у період шлюбу належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, їх частки у цьому майні є рівними, а кожен з подружжя має право на поділ майна незалежно від наявності або розірвання шлюбу.

З наданих позивачкою копій: технічного паспорту; витягу зборів уповноважений колгоспу ім. Дзержинського від 11.02.1989р про надання земельної ділянки площе. 0,06 га для будівництва будинку; рішення №52 від 21.02.1989р. виконкому Овідіопольської селищної Ради народних депутатів про надання дозволу на будівництво; рішення №159 від 20.04.1989р. виконкому Овідіопольської районної Ради народних депутатів про надання дозволу на будівництво будинку по АДРЕСА_2 ; рішення №222 від 03.11.2000р. виконкому Овідіопольської селищної Ради про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на будинок, свідоцтва про право власності на будинок та полісу №АІ/5103877 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що у період шлюбу подружжям ОСОБА_3 за адресою - АДРЕСА_2 , був побудований жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами і придбаний автомобіль ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 право власності на які були оформлені одноособово на ім`я відповідача ОСОБА_3 ..

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК та ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду з заявою про захист свого порушеного, не визнаного або оспорюваного права чи інтересу.

Так як, право власності на будинок оформлений на відповідача, то суд вважає, що спосіб обраний позивачкою про визнання свого права власності на 1/2 частину будинку відповідає вимогам ст.16 ЦК України, а тому ця позовна вимога підлягає задоволенню.

За приписами ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно придбане подружжям є їх спільною сумісною власністю.

Згідно ст.ст.356, 357 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином жилий будинок та автомобіль належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності, і це визначено Законом, а тому вимога позивачки про припинення спільної сумісної власності та визначення будинку на праві спільної часткової власності є обґрунтованою.

Автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , є неподільним майном в зв`язку з чим одній із сторін він має бути залишений у власності, а іншій стороні має бути компенсована 1/2 частина його власності. Суд находить слушними доводи позивачки про те, що автомобіль знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_3 і він має бути залишений у власності відповідача, а їй сплачена компенсація з огляду на те, що вона не вміє керувати автомобілем.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги змінила та просила суд стягнути на її користь 10000,00 гривень вартості 1/2 частки автомобіля. Відповідач ОСОБА_3 з оцінкою вартості автомобіля в розмірі 20000,00 гривень погодився і не заперечував проти залишення автомобіля у його власності та сплати позивачці 10000,00 гривень 1/2 частини його вартості.

Таким чином суд вважає за необхідне залишити автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 у власності ОСОБА_3 , а з нього на користь позивачки стягнути1/2 частину вартості ТЗ у розмірі 10000,00 гривень.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог, а тому вимога про стягнення з відповідача судового збору в сумі 552,30 гривень підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , 10000 (десять тисяч) грн. компенсації за 1/2 вартості автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, номер шасі: НОМЕР_2 , залишивши зазначений автомобіль у власності ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , 552 (п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 30 коп. 1/2 частину сплаченого позивачем судового збору.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.08.2018 року скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково в строки визначені ст. 354 ЦПК України до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Овідіопольський районний суд Одеської області.

Повне рішення складено 10.07.2019 року.

Суддя А.І.Бочаров