Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 414/64/19
Провадження № 22-ц/810/389/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 02 квітня 2019 року, ухвалене 02.04.2019 року у складі судді Ковальова В.М. в м.Кремінна

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом в обгрунтування якого посилався на те, що на підставі заяви б/н від 22.06.2012 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Позивач вважає, що своєю заявою відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість, яка станом на 28.11.2018 року складає загальну суму у розмірі 13280,78 грн, яка складається з: заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 6256,23 грн, заборгованості за пенею в сумі 5915,94 грн, фіксованої частини штрафу в сумі 500 грн та процентної складової штрафу в сумі 608,61 грн. Просив суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в сумі 13280,78 грн та сплачені позивачем судові витрати в сумі 1762 грн.

Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 02 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» кредитний ліміт та вид банківської картки в анкеті-заяві не зазначені, з наданого Банком витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» неможливо зрозуміти, які саме тарифи стосуються спірних правовідносин, оскільки доказів отримання відповідачем будь-якої з кредитних карток Банку до позову не додано. Але з умовами кредитування та тарифами по банківським карткам відповідач ознайомлений, але додані до позову Умови та правила надання банківських послуг /далі - Умови/ не містять підпису відповідача, тому не можна зробити висновок, що саме з цими Умовами був ознайомлений ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви, наданий позивачем розрахунок заборгованості незрозуміло ким підписаний та не зазначена дата його засвідчення.

Крім того, розрахунок заборгованості не містить заборгованості відповідача за тілом кредиту, позивачем не доведено підстави нарахування відсотків за користування кредитом при відсутності заборгованості за тілом кредиту, а також не обгрунтовано нарахування пені і штрафів всупереч Розпоряджень Кабінету Міністрів України щодо затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Не погодившись з вказаним рішенням АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг. Отже, договір між сторонами є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов, є обов`язковим для виконання сторонами, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відповідач не скористався своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк».

Сторони, яких було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, від представника позивача-скаржника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Заяви про відкладення розгляду справи від відповідача на адресу апеляційного суду не надходило.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у достатній мірі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до анкети-заяви б/н від 22.06.2012 року ОСОБА_1 висловив згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, але кредитний ліміт та вид банківської картки в анкеті-заяві не зазначені.

Згідно наданого відповідачем розрахунку заборгованості станом на 28.11.2018 року загальна сума заборгованості становить 13280,78 грн, яка складається з: 6256,23 грн - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 5915,94 грн - заборгованості за пенею, 500 грн - фіксованої частини штрафу та 608,61 грн- процентної складової штрафу.

Також судом першої інстанції встановлено, що додані до позову Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту, відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості, відсутня.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції посилався на те, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості незрозуміло ким підписаний, а також не містить дати його засвідчення; у наданому Банком розрахунку відсутня заборгованість відповідача за тілом кредиту; з наданого позивачем витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» неможливо зрозуміти, які саме тарифи стосуються спірних правовідносин, оскільки доказів отримання відповідачем будь-якої з кредитних карток Банку до позову не додано. Відповідно до заяви-анкети відповідач власним підписом зазначив, що з умовами кредитування та тарифами по банківським карткам ознайомлений, але додані позивачем до позовоної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому не можна зробити висновок, що саме з цими Умовами був ознайомлений ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви.

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають, при цьому судом зазначено, що позивачем не доведено підстави нарахування відсотків за користування кредитом при відсутності заборгованості за тілом кредиту, а також не обгрунтовано нарахування пені і штрафів всупереч Розпорядженням Кабінету Міністрів України щодо затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» якою встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, закон, який їх регулює, а також відповідні висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до спірних правовідносин.

Згідно п.п.1-5 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з позовної заяви позивач АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 22.06.2012 року між банком ПАТ КБ «ПриватБанк» (в подальшому внаслідок реорганізації - АТ КБ «ПриватБанк») був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого АТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до п. 2.1.1.5.5 з видачею кредитної картки.

На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 , копію його паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача ОСОБА_1 , а анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію та не містить даних про умови кредитування.

На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані КБ «ПриватБанк» не підтверджують погодження сторонами умов кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно договору приєднання, відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договор приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Крім того, згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

11 вересня 2019 року Верховним Судом було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 649/137/17, провадження № 61-25802св18 ), в якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Крім того у вказаній постанові зазначено, що водночас матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, що саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку мають здійснюватись нарахування платежів. З огляду на викладене, заявник безпідставно вважає, що надані Тарифи банку та Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки не підтверджено, що відповідач був ознайомлений з ними, підпис відповідача у вказаних документах відсутній.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки у заяві-анкеті позичальника від 22.06.2012 року відсоткова ставка не зазначена та у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, позивач не має підстав покладати на відповідача обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів), нарахування якої, крім зазначеного, у період з 14 квітня 2014 року заборонено ч.1 ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Також, як правильно встановлено судом першої інстанції наданий позивачем розрахунок заборгованості взагалі не містить заборгованості відповідача за тілом кредиту за період з 22.06.2012 року по 31.05.2015 року, при цьому за вказаний період позивачем нарахована заборгованість відповідача по процентам та зазначено, що заборгованість разом складає 1606,91 грн, а.с.6.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з 01.06.2015 року по 28.11.2018 року містить нарахування заборгованості тільки за відсотками та пенею, а.а.с.7, 8.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведена наявність правових підстав для такого нарахування.

За доводами апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки судом першої інстанції порушення норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини справи та висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам справи.

Зазначені доводи колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`яаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалаів справи по суті позовних вимог до позовної заяви позивачем були додані тільки копія анкети-заяви ОСОБА_1 , витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, які належним чином не оформлені, при цьому витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить можливість оформлення чотирьох видів характеристик, залежно від кількості днів пільгового періоду- від 30 днів до 55 днів, але позовна заява не містить посилання, за яким саме тарифом відповідачем була отримана кредитна карта та на який строк ця картка видавалась банком.

Відповідно до клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» останній просив суд першої інстанції розглянути позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, а.с.34.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 18.01.2019 року про відкриття провадження та призначення до судового розгляду сторони, у тому числі й позивача, було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, а також були роз`яснені відповідні права сторони у справі, а.с.35.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача у судові засідання суду першої інстанції не з`являвся, будь-яких клопотань до суду не надсилав.

З урахуванням вищезазначених обставин надані скаржником до апеляційної скарги виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 та довідка про термін дії карток не можуть бути взяті до уваги оскільки отримані та надані вже після ухвалення оскаржуваного рішення. Докази об`єктивної неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції з огляду на вимоги ч.3 ст.367 ЦПК України позивачем-скаржником АТ КБ «ПриватБанк» не надано, а тому відсутні підстави вважати наведене винятковим випадком, для якого законодавець робить виключення щодо стадії надання та прийняття доказів.

Колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає, що позивач у встановленому законом порядку не довів наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником АТ КБ «ПриватБанк», за доводами апеляційної скарги, не доведена наявність підстав для висновку щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, а також неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, що є підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 02 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 30 вересня 2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький