Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 720/1968/16-ц

провадження № 61-16758 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2017 року у складі судді Вівчар Г. А. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 липня 2017 року у складі колегії суддів: Яремка В. В., Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом

Позовна заява мотивована тим, що вінпроживає у господарстві по АДРЕСА_1, яке станом на 1990-1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були його батько - ОСОБА_8 та мати - ОСОБА_9 й він.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_8, унаслідок чого відповідно до положень статті 524 ЦК УРСР відкрилась спадщина на 1/3 частку житлового будинку по АДРЕСА_1.

Спадщину у рівних частках (по 1/6 частці будинку кожний) прийняли він та мати - ОСОБА_9, як спадкоємці за законом, вступивши в управління і володіння спадковим майном згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_9, після її смерті відкрилась спадщина на 3/6 частки спірного житлового будинку, спадщину він прийняв своєчасно відповідно до вимог статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса від 13 вересня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

З урахуванням викладеного ОСОБА_4 просив суд визнати за ним право власності на 3/6 частки спірного житлового будинку як спадкового майна після смерті матері - ОСОБА_9, на 1/6 частку після смерті батька - ОСОБА_8 У цілому просив визнати за ним право власності на 2/3 частки спірного житлового будинку.

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном та визнання права власності на спадкове майно.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він є братом ОСОБА_4 й прийняв спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,шляхом вступу в управління і володіння майном, а саме прийняв частину рухомого майна, доглядав за будинком, проводив у ньому ремонт.

З урахуванням викладеного ОСОБА_6 просив суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька - ОСОБА_8, шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді 1/9 частки спірного будинку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 січня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_6 прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_4

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 28 квітня 2017 року про виправлення описки, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частки житлового будинку літ. «а», літньої кухні літ. «б», сараю літ. «в», «г», «д», «е», «ж», вбиральні літ. «з», огорожі № 1, 2 розташованих по АДРЕСА_1, як на спадкове майно, що залишилося після смерті 04 лютого 2001 року ОСОБА_8 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняв спадщину за законом після смерті батьків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном.

ОСОБА_6належними та допустимими доказами не підтверджено факт прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_8, шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, оскільки отримання останнім інструментів та особистих речей спадкодавця не свідчить про вступ в управління і володіння спадковим майном, а саме спірним житловим будинком.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 06 липня 2017 року апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, після смерті якого спадщину прийняли по 1/6 частці ОСОБА_4 та його мати - ОСОБА_9, як спадкоємці за законом, вступивши в управління і володіння спадковим майном відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9, після смерті якої на підставі положень статті 1268 ЦК України спадщину прийняв ОСОБА_4 на 3/6 частки спірного будинку, так як постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, оскільки ОСОБА_4 у позасудовому порядку не зміг оформити право на спадщину після смерті батьків, тому за ним вірно визнано право власності на спадкове майно.

ОСОБА_6 відповідними доказами не підтверджено факт прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_8, оскільки не доведено вступу в управління спадковим майном, спірним будинком. Крім того, він відносився до типу колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_4 та спадкодавці: ОСОБА_8, ОСОБА_9

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його зустрічний позов задовольнити, а позов ОСОБА_4 задовольнити частково шляхом визнання за ним права власності на 5/9 часток спірного домогосподарства, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_6 своєчасно прийняв спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_8, так як вступив в управління і володіння спадковим майном, а саме забрав з будинку особисті речі батька, інструменти, іменний годинник та зробив ремонт у спірному будинку.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 720/1968/16-ц з Новоселицького районного суду Чернівецької області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом установлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 перебував у господарстві, яке у період його зведення та станом на 15 квітня 1991 року відносилось до типу колгоспного двору.

Членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_4 та спадкодавці: ОСОБА_8, ОСОБА_9, що визнано сторонами і підтверджується довідками Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 14 вересня 2016 року.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонам, оцінивши їх, дійшли правильного висновку про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, після смерті якого спадщину прийняли по 1/6 частці ОСОБА_4 та його мати - ОСОБА_9, як спадкоємці за законом, вступивши в управління і володіння спадковим майном відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9, після смерті якої на підставі положень статті 1268 ЦК України спадщину прийняв ОСОБА_4 на 3/6 частки спірного будинку, так як постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, оскільки ОСОБА_4 у позасудовому порядку не оформив право на спадщину після смерті батьків, тому за ним вірно визнано право власності на спадкове майно.

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_6 належними та допустимими доказами не підтвердив факт прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_8, що є його процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року), оскільки ним не доведено вступу в управління і володіння спадковим майном, спірним будинком, який відносився до типу колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_4 та спадкодавці: ОСОБА_8, ОСОБА_9

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_6 своєчасно прийняв спадщину за законом після смерті батька - ОСОБА_8, так як вступив в управління і володіння спадковим майном, у тому числі зробив ремонт у спірному будинку на увагу не заслуговують, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджені.

Крім того, згідно зі статтею 533 ЦК УРСР предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

Зазначеним обставинам суди дали належну правову оцінку.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 19, 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г.В. Кривцова

Д. Д. Луспеник