ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/1315/18 Головуючий в І інстанції: Крапівіна О.П.
Номер провадження: №22-ц/819/1367/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 15 липня 2019 року, у складі судді Крапівіної О.П., у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених збитків й зобов`язання укласти договір оренди земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

02 травня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.06.2019 року, яка подана до суду 01.07.2019 року адвокатом Лебєдєвою Тетяною Олександрівною, діючою від імені ОСОБА_1 , просила:

--- стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 понесені збитки у розмірі 190338,08грн;

--- зобов`язати ОСОБА_2 укласти договір оренди земельної ділянки строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 12% від її нормативної грошової оцінки за земельну ділянку на рік.

04 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив:

--- визнати вказану земельну ділянку з кадастровим номером : НОМЕР_1 0008, що зареєстрована за ОСОБА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

--- поділити в натурі по 1/2 частині вказану земельну ділянку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з урахуванням вже проведеного розподілу нерухомого майна, розміщеного на вказаній земельній ділянці;

--- припинити право спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 .

Оскаржуваною ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 15 липня 2019 рокубуло задоволено заяву ОСОБА_2 про призначення земельно-технічної експертизи на предмет можливих варіантів розподілу земельної ділянки з кадастровим номером :21:027:0008 за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до рівних часток двох співвласників, вимог нормативно-правових актів з урахуванням проведеного поділу нерухомого майна. Крім того було зупинено провадження у справі до отримання висновків земельно-технічної експертизи. Проведення експертизи було доручено експерту Грибковій Н.Г.

В апеляційній скарзі адвокат Лебєдєва Тетяна Олександрівна, діюча від імені ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу й постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про призначення земельно-технічної експертизи відмовити за необґрунтованістю. Зокрема вказала, що експертизу було призначено в порушення ст.197 ЦПК України, оскільки це було зроблено після закриття 19.04.2019 року підготовчого провадження, яке тривало з 03.05.2018 року та неодноразово відкладалось. 12.07.2019 року, перед початком розгляду справи по суті, суд неодноразово запитував у сторін про наявність клопотань, таких заявлено не було. І лише після надання пояснень учасниками справи та під час дослідження письмових доказів було заявлено таке клопотання. При цьому питання про поновлення строку для подання такого клопотання вже під час судового розгляду представником позивача порушено не було. Крім того, зазначила, що експертизу було призначено в порушення ст.113 ЦПК України. Так, вказала, що суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 з метою уникнення тяганини в розгляді справи надала до матеріалів справи аналогічний висновок експерта, складений за результатами проведеного експертного дослідження в іншій справі №653/353/17.Суд не взяв його до уваги, посилаючись на те, що він був складений в іншій справі. Вважає, що суд не навів відповідних мотивів про обґрунтованість чи необґрунтованість вказаного висновку експертизи.

У своєму відзиві адвокат Вейтас В.Г., діючий від імені ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

З матеріалів вбачається, що первісно ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду 02 травня 2018 року з позовом про повернення безпідставно набутого майна та стягнення коштів (а.с.2-6 т.1).

В ході розгляду справи адвокатом Лебєдєвою Тетяною Олександрівною, діючою від імені ОСОБА_1 , була подана 01.07.2019 року заява від 26.06.2019 року про уточнення позовних вимог, в якій просила:

--- стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 понесені збитки у розмірі 190338,08грн;

--- зобов`язати ОСОБА_2 укласти договір оренди земельної ділянки строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 12% від її нормативної грошової оцінки за земельну ділянку на рік (а.с.140-144).

Позов обґрунтований наступним.

Рішенням суду від 05.10.2015 року в іншій цивільній справі ОСОБА_2 було виділено у власність частину нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ФОП ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2009 року.

Починаючи з часу набрання вказаним рішенням законної сили, а саме з 05.11.2015 року, ОСОБА_2 користується даною земельною ділянкою, договір оренди з власником землі він не уклав, плату за користування нею не здійснює, в результаті чого ФОП ОСОБА_1 зазнає збитків, розмір яких за підрахунками складає з 2016 року по 01.07.2019 року 190338,08грн.

Весь об`єкт нерухомості, що виділений у власність ОСОБА_2 , складає 642кв.м, загальна площа земельної ділянки складає 800кв.м, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки складає 632424,00грн, відповідно така оцінка 642,00кв.м становить 507520,00грн.

Посилаючись на вказане, просила задовольнити позов.

04 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив:

--- визнати вказану земельну ділянку з кадастровим номером : НОМЕР_1 0008, що зареєстрована за ОСОБА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

--- поділити в натурі по 1/2 частині вказану земельну ділянку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з урахуванням вже проведеного розподілу нерухомого майна, розміщеного на вказаній земельній ділянці;

--- припинити право спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку (а.с.42-46).

Зустрічний позов обґрунтований наступним.

Вказаним вище рішенням Генічеського районного суду від 05.10.2015 року в іншій цивільній справі №653/310/14-ц не було встановлено порядок користування земельною ділянкою, оскільки таких вимог ОСОБА_1 не заявляла. Зазначена земельна ділянка була придбана ними під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною сумісною власністю.

Весь час після розірвання шлюбу вони користувалися земельною ділянкою за взаємною згодою і лише з позову ОСОБА_1 він дізнався про її наміри та те, що вона вважає себе єдиним власником вказаної земельної ділянки, а, відповідно, дізнався і про порушення свого права, то вважає, що позовна давність ним не пропущена і, посилаючись на вказане, просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 (а.с.59).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.01.2009 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 купила у Щасливцевської сільської ради земельну ділянку загальною площею 0,08га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення землі під розміщення магазину-кафе (а.с.8).

Рішенням Генічеського районного суду від 05.10.2015 року в іншій цивільній справі №653/310/14-ц ОСОБА_2 було виділено у власність частина нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

Також на розгляді суду перебувала й інша цивільна справа №653/353/17, на яку робить посилання скаржник, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виконання обов`язку в натурі та спонукання до оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

За даними із ЄДРСР ухвалою суду від 25.01.2019 року, яка набрала законної сили 26.02.2019 року, позов був залишений без розгляду. Це сторонами не заперечується.

В рамках тієї іншої справи ухвалою суду від 09.06.2017 року було призначено земельно-технічну експертизу, яку було проведено і наданий висновок №17-377/378 від 19.02.2018 року експерта Ларченко Галини Іванівни Херсонського відділення Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (а.с.152-211).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про призначення земельно-технічної експертизи, суд першої інстанції, пославшись на положення ст.ст.103-105 ЦПК України, виходив з необхідності потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних обставин, що входять до предмета доказування, виходив з того, що наданий висновок попередньої експертизи вчинений в іншому провадженні, в якому рішення постановлено не було, а також з того, що висновок експерта не є безумовним доказом.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Так, за положеннями ст.83 ЦПК України:

--- сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1);

--- позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2);

--- відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч.3);

--- якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4);

--- у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч.5);

--- якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів (ч.7);

--- докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8).

Відповідно до положень ст.103 ЦПК України:

--- суд призначає експертизу за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (ч.1);

--- при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч.3);

--- питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.4);

--- учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч.5).

Разом з тим, згідно з вимогами п.2 ч.1 ст.43 вказаного Кодексу учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

За положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд:

--- з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше (п.7);

--- вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста (п.8).

У цій справі експертизу призначено за клопотанням ОСОБА_2 в рамках його зустрічного позову, пред`явленого04 червня 2018 року.

В поданому своєму зустрічному позові ОСОБА_2 просив призначити земельно-технічну експертизу для визначення варіантів поділу земельної ділянки, кадастровий номер :21:027:0008, за адресою АДРЕСА_1 , з врахуванням вже проведеного поділу нерухомого майна.

Тобто, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 ем визначено конкретний спосіб захисту своїх прав, виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.12, 13 ЦПК України.

Обґрунтовуючи в зустрічній позовній заяві необхідність призначення земельно-технічної експертизи, ОСОБА_2 посилався на те, що спільне нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 вжеподілено в натурі між ним та ОСОБА_1 співвласниками, що згідно ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на нерухоме майно, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщено, на тих самих умовах.

За процесуальним законом позивач має доводити в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Перевірка ж обґрунтованості заявлених вимог та визначення способу відновлення порушених прав суд має встановлювати лише під час судового розгляду. Крім того, право змінити позовні вимоги належить позивачу, відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання, а у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, оскільки спір між вказаними учасниками справи виник відносно визначення порядку користування земельною ділянкою, то, на думку апеляційного суду, вказана ухвала суду першої інстанції про призначення за заявою позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 земельно-технічної експертизи, яка є наслідком реалізації права учасника справи на подання доказів, є законною.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вказану заяву про призначення зазначеної експертизи і, відповідно, про зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Апеляційний суд вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, оскільки вони не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на порушення ст.197 ЦПК України, оскільки клопотання позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 про призначення експертизи було заявлено в самій зустрічній позовній заяві, а тому є відсутньою його вина в непризначенні судом експертизи в підготовчому провадженні. Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на призначення експертизи в порушення ст.113 ЦПК України, на подання позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 аналогічного висновку експерта, складеного за результатами проведеного експертного дослідження в іншій цивільній справі №653/353/17, оскільки призначена судом експертиза не є ні додатковою, ні повторною, і, як вірно зазначив суд першої інстанції, вказаний поданий ОСОБА_1 висновок складений в іншій справі, рішення у якій не ухвалено. При цьому апеляційний суд також виходить і з права позивача на подання доказів, а також і з того, що у цій справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, що відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України є підставою для призначення експертизи. При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_2 вказав, що його довірителем прийнято рішення про заявлення клопотання про призначення експертизи саме в суді з метою узгодження з іншою стороною відповідних питань і задля уникнення недовіри. Апеляційний суд цілком погоджується з такими мотивами ОСОБА_3 і вважає їх такими, які спростовують посилання скаржника.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, діючої від імені Плохушко ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 15 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 19 вересня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська