Справа № 509/3341/19
14 серпня 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Овідіополь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання біржової угоди купівлі-продажу квартири дійсною
Позивач ОСОБА_1 01.07.2019 р. звернулася до суду з вказаним вище позовом та просила суд визнати правочин - біржову угоду: договір купівлі-продажу квартири за АДРЕСА_1 , посвідчений 27.10.2001 року на Одеській універсальній товарній біржі "GIP" за №068/2001-Н.
В обґрунтування вимог зазначив, що 27.10.2001 р. на Одеській універсальній товарній біржі "GIP" була укладена біржова угода : договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 , яка на підставі рішення Авангардівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за №39 від 20.07.2001 р. також діяла в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продали, а ОСОБА_4 купила трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м. та жилою площею 29,5 кв.м., зареєтрований за №068/2001-Н.
Позивач до судового засідання не з"явилася, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідачі до судового засідання не з"явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 27.10.2001 р. на Одеській універсальній товарній біржі "GIP" була укладена біржова угода : договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 , яка на підставі рішення Авангардівської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за №39 від 20.07.2001 р. також діяла в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продали, а ОСОБА_4 купила трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,5 кв.м. та жилою площею 29,5 кв.м., зареєтрований за №068/2001-Н, даний договір нотаріусом посвідчено не було.
21.02.2002 р. вказана квартира була зареєстрована за ОСОБА_4 в Овідіопольському РБТІ в реєстраційній книзі №3 на стор. 157 за реєстрацйним №334.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.
Крім того, ст.2 цього Закону встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. На товарних біржах здійснюються біржові операції,які повинні відповідати сукупності вимог, установлених ст.15 Закону, згідно з якою угода вважається укладеною на біржі: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Відповідно до ст.42 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час укладення спірної угоди,угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).
Згідно ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди.
Угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогамист.40 Закону України «Про нотаріат».
Таким чином, необхідною умовою є дотримання законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються.
Згідно ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу`договір купівлі-продажу нерухомого майна не підлягав нотаріальному посвідченню.
Разом із тим, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України №17-12/44 від 10.04.1998 «Щодо діяльності товарних бірж», є передбаченими особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами із дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, а недотримання цієї вимоги згідно зі ст.47ЦК УРСР тягне недійсність договору.
Отже, на час своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 внаслідок недійсності спірного договору фактично продовжувала володіти разом з відповідачами квартирою, яка належала їм на підставі права власності.
Відповідно до ст.1219 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Постановами державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Левіною К.М. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визначення правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 роз`яснив, що, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений,чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-1288цс17 (постанова від 06.09.2017), однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Проте факту безповоротного ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення біржового договору, як цього вимагає ч.1ст.81 ЦПК України, позивач суду не довів.

Відповідно дост.141 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за позивачем, оскільки йому повністю відмовлено в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,10,12,13,76,81,141,263-265,273,354 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання біржової угоди купівлі-продажу квартири дійсною відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Кочко В.К.