ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 619/1042/19

Провадження № 22-ц/818/3650/19

26 вересня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 травня 2019 року (суддя Болибок Є. А.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь 39656 гривень, які є різницею між курсом долара США на момент ухвалення судового рішення 24 січня 2014 року та на момент звернення до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.01.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 16200 грн. По теперішній час виконавчий лист суду знаходиться на стадії виконання. Після смерті ОСОБА_3 12.09.2018 року проведено заміну сторони виконавчого провадження, замість померлого чоловіка ОСОБА_3 рішенням суду замінено стягувача на позивача по справі ОСОБА_1 . Відповідач по справі навмисно ухиляється від виконання рішення суду. У зв`язку з тим, що позивач разом з померлим чоловіком укладаючи договір про наміри укласти договір купівлі-продажу передавали відповідачу завдаток не в гривнях, а в доларах США, ними було передано відповідачу 2000 доларів США, а тому позивач претендує на стягнення з відповідача доплати, так як курс долара по відношенню до гривні збільшився більш ніж у 3,5 рази. Сума, яку позивач просить додатково стягнути з відповідача є різницею між курсом долара на момент ухвалення судового рішення та на момент подачі позову 39656 грн. (55856-16200=39656).

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не були допитані свідки по справі, які можуть підтвердити факт передачі грошових коштів у іноземній валюті.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що клопотань про виклик свідків позивач не заявляла, до того ж умови, визначені у договорі не можуть спростовуватися показами свідків.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що твердження позивача, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 2000 доларів США на виконання умов договору спростовується рішенням суду, яке набрало законної сили. Оскільки сторонами не було визначено грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 24.01.2014 року (справа №619/3334/13-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.02.2014 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 задоволено частково. Договір про наміри укласти договір купівлі-продажу від 07.05.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму 16200,00 грн, яка внесена ОСОБА_3 на виконання зобов`язань за договором про наміри.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12.09.2018 року замінено стягувача - ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №619/3334/13, виданого Дергачівським районним судом Харківської області, на його правонаступника ОСОБА_1 .

Постановою заступника начальника МВДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ в Харківській області від 03.04.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №619/3334/13-ц, виданого Дергачівським районним судом Харківської області 17.11.2014, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 16200 гривень.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Договір про наміри грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті не містить.

До того ж факт передання грошових коштів у національній валюті у розмірі 16200 грн. встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодних доказів на підтвердження того, що за договором про наміри були передані грошові кошти у розмірі 2000 доларів США , позивачем не надано.

Доводи про те, що вказані обставини можуть бути підтверджені показами свідків, на висновки суду не впливають, оскільки спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року).

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1. ч.1 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко