ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2306/5031/12
номер провадження 2-зз/695/14/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участі

секретаря Розпутньої І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування заходів про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення суми боргу за договором завдатку, -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про скасування заходів про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення суми боргу за договором завдатку.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення суми боргу за договором завдатку, з метою забезпечення позову, було накладено арешт на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Заявник наполягає, що він є сином ОСОБА_4 , якому належить 13/20 частин будинку по АДРЕСА_1 , а інша частина будинковолодіння належить ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 , належну йому частину будинку прийняла в порядку спадкування мати заявника ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому заявник в порядку спадкування прийняв спадщину на вказане вище майно.

Однак належним чином оформити свої права на вказане майно не має можливості, оскільки вказаною вище ухвалою суду був накладений арешт на весь будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином заявник звернувся до суду із вказаною заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, вивчивши заяву та матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2012 року, на підставі заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення суми боргу за договором застави, було накладено арешт на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково.

Суд зважає, що вказане обмеження було вчинено саме як захід забезпечення позову, а не захід забезпечення виконання судового рішення.

Нормами, ч. 3 ст.. 154 ЦПК України, в редакції чинній на час винесення ухвали про забезпечення позову, було визначено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст.. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Таким чином вбачається, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Разом із тим ОСОБА_1 не є учасником по справі, в рамках розгляду якої і було застосовано зазначений вид забезпечення позову, тому не може звертатися із такого роду заявою, тим більше з вимогами про зобов`язання державного виконавця на вчинення дій по вилученню записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Однак суд, розглядаючи матеріали справи про скасування заходів забезпечення позову враховує, що вказана вище справа, в рамках якої були застосовані вказані вище заходи забезпечення позову, вирішена по суті, рішення суду набрало законної сили, тому фактично відпала потреба у застосуванні заходів забезпечення позову.

Окрім того із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №176886891 вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 20.12.1995 року належить 13/20 частин будинку по АДРЕСА_1 , що стверджується також довідкою КП ЧООБТІ № 619 від 09 липня 2019 року.

Інша частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а саме 7/ АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не був учасником справи №2306/5031/12, в рамках розгляду якої було застосовано захід забезпечення позову. Однак із вказаної вище ухвали суду від 04.12.2012 року вбачається, що арешт був накладений на весь будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином судом встановлено, що заходи забезпечення позову були застосовані в тому числі відносно майна особи, яка взагалі не брала участі у розгляді вказаної справи.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950р. - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна.

Таким чином суд дійшов висновку, що на сьогодні відсутні всі підстави для забезпечення позову, який по суті розглянутий, а сам захід забезпечення позову стосується в тому числі майна особи, яка не є учасником справи, а тому, керуючись нормами ст.. 158 ЦПК України приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового скасування заходів забезпечення позову з власної ініціативи.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 158 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення суми боргу за договором завдатку залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2012 року по справі №2306/5031/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення суми боргу за договором застави, а саме в частині накладення арешту на 13/20 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Степченко М.Ю.