ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 670/448/19
Провадження № 22-ц/4820/1689/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року (суддя Потапов О.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У період шлюбу народились донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 . Діти час позову перебувають на її повному утриманні.

Сторони припинили шлюбні відносини, проживають порізно.

Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей. Також позивач зазначала, що він не працевлаштований і немає постійних доходів, перебивається тимчасовою роботою.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 5 000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мініміму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до повноліття дітей.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати, винести рішення, яким встановити розмір аліментів по 1150 грн. на утримання кожної дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вважає, що вказане рішення постановлене з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що суд однобічно розглянув справу та не надав жодної правової оцінки доказам, які мають істотне значення для об`єктивного вирішення справи.

Посилається на те, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам, що підтверджують наявність у відповідача інших істотних матеріальних витрат, а саме те, що його мати перебуває на пенсії за віком та має другу групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду з боку сина, що проявляється в додаткових витратах.

Крім того, як зазначає апелянт, суд не надав правової оцінки наявності у нього ще двох інших дітей від попереднього шлюбу, яким відповідач залишив нерухомість в рахунок аліментів, проте за можливості матеріально допомагає їм.

Не отримав правової оцінки суду першої інстанції і той факт, що відповідач взагалі залишився без власного житла, на даний час винаймає чуже житло для проживання.

Також судом не враховано, що сторона позивача не оспорювала факт відсутності у відповідача постійних стабільних доходів.

Відповідач не відмовляється від виконання свого обов`язку щодо утримання та виховання дітей, проте встановлений судом розмір аліментів є нереальним для виконання, що потягне за собою неможливість виконання рішення суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що сторони на момент подачі позовної заяви перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року у цивільній справі №670/447/19 шлюб, зареєстрований між сторонами 16 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2383, розірвано.

Від цього шлюбу у них є неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.11.2012 року, та серії НОМЕР_2 від 08.10.2014 року (а. с. 8, 9).

На даний час сторони проживають порізно, неповнолітні діти проживають разом із матір`ю, що не оспорюється. Батько надає мінливу допомогу дітям, проте недостатню для їх гармонійного розвитку, тому матір звернулась із позовом.

Згідно довідки Віньковецької селищної ради №562 від 21 травня 2019 року діти зареєстровані в АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Частково задовольняючи позов, суд врахував матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоров`я, вік дітей та їх матеріальні потреби (діти шкільного та дошкілького віку), взяв до уваги, що аліменти з відповідача будуть стягуватись як мінімум із одного джерела доходу його заробітку, і що відповідач не проживає у шлюбі, але утримує інших дітей. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за двома дітьми і обмежена у засобах існування, тому виходячи із засади розумності розмір аліментів знизив до 2000 грн. на кожну дитину. При цьому взяв до уваги хворобливий стан дітей, підтверджений копією амбулаторної картки, та відсутність доходів у матері, яка доглядає за двома дітьми, перебуваючи у відпустці. Суд погодився з відповідачем, що він не ухилявся від утримання дітей, надаючи їм допомогу в межах своїх доходів. Суд врахував, що на утримані відповідача знаходиться матір, яка є інвалідом 2 групи.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум у 2019 році встановлений на дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року - 1626 грн. Прожитковий мінімум у 2019 році встановлений на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 грн.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам, що підтверджують наявність у відповідача інших істотних матеріальних витрат, а саме те, що його мати перебуває на пенсії за віком та має другу групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду з боку сина, що проявляється в додаткових витратах, є безпідставним та не може бути підставою для скасування рішення. Зазначене суд врахував при прийняті рішення та зменшив суму позову.

Не відповідає дійсності твердження апелянта, що суд не надав правової оцінки наявності у нього ще двох інших дітей від попереднього шлюбу, яким відповідач залишив нерухомість в рахунок аліментів, проте за можливості матеріально допомагає їм. У рішенні відображені вказані обставини, була надана оцінка, та зазначене було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Доводи апеляційної скарги, що не отримав правової оцінки суду першої інстанції і той факт, що відповідач взагалі залишився без власного житла, на даний час винаймає чуже житло для проживання, не відмовляється від виконання свого обов`язку щодо утримання та виховання дітей, проте встановлений судом розмір аліментів, на його думку, є нереальним для виконання, що потягне за собою неможливість виконання рішення суду, є безпідставним. Вказане не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей, не може бути підставою скасування рішення у даній справі, однак такі доводи можуть мати місце в рамках подання позовної заяви про зменшення розміру аліментів.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення посилання ОСОБА_1 на те, що судом не враховано, що сторона позивача не оспорювала факт відсутності у відповідача постійних стабільних доходів.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 3 жовтня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк