ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року

м. Черкаси

справа № 703/2957/19 провадження № 22-ц/821/388/19 категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Смілянська міська рада Черкаської області;

третя особа: ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов».

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

23 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2019 року у відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов» відмовлено.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір між сторонами є публічно-правовим, відтак підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. При цьому, зазначено, що відмова у відкритті провадження не є обмеженням у доступі до правосуддя, оскільки для вирішення спору позивачу слід звернутися до відповідного адміністративного суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Також просив прийняти рішення щодо судових витрат за апеляційною скаргою.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що звернення позивача до суду першої інстанції із зазначеним позовом зумовлене захистом його прав як власника квартири АДРЕСА_1 , які порушуються внаслідок використання здійсненої прибудови до квартири АДРЕСА_6 вказаного будинку, яке спричиняє матеріальні збитки позивачу та створює інші негативні наслідки. Тобто, спірні правовідносини стосуються права володіння, користування та розпорядження квартирою ОСОБА_1 .

Відтак, спір між учасниками справи не є публічно-правовим, оскільки в даному випадку мають місце приватноправові відносини, які вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Вказує, що п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання незаконними рішення органу місцевого самоврядування і в даному випадку існує цивільний спір між позивачем і власником квартири АДРЕСА_6 , у якому одним із способів захисту є скасування пункту 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року, тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами статті 19 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Смілянської міської ради, остання зазначила, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Зазначають, що визначальним критерієм віднесення справи до адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб`єкта владних повноважень та виконання ним у спірних правовідносинах управлінських функцій.

Позивач не оспорює право власності власників квартири на побудовану третьою особою добудову, не ставить вимогу про вчинення нею дій щодо здійсненої добудови, про визнання свідоцтва про право власності на майно недійсним чи відшкодування шкоди, а відтак, справа повинна розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

1.Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з слідуючих підстав.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Як вбачається з матеріалів справи, а саме ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2019 року (а.с. 44-45) підставою відмови у відкритті провадження у справі став висновок суду про те, що спір між сторонами у справі є публічно-правовий, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно надання дозволу на реконструкцію квартир для покращення побутових умов.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду із слідуючих підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

П. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначає, що публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Тобто, ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органами державної влади, місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно-правовий характер, пов`язаність із сферою реалізації публічної влади.

З матеріалів справи, а саме позовної заяви ОСОБА_1 (а.с. 2-9) вбачається, що він є власником та постійним користувачем квартири АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_6 розміщується поверхом нижче квартири позивача та перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 24 листопада 2005 року № 1127 надано дозвіл для виготовлення проекту землеустрою займаної квартири будинку для покращення побутових умов ОСОБА_2 , прибудову кухні та рахувати квартиру трикімнатною.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що на підставі оскаржуваного рішення відповідача, з порушеннями ДБН зведено прибудову квартири АДРЕСА_6 . Спірне рішення відповідача суперечить нормам чинного законодавства, прийняте з поверхневим дослідженням наслідків та технічних можливостей прибудови до квартири АДРЕСА_6 , у зв`язку з чим істотною мірою порушуються права мешканців даного будинку, адже існування прибудови призводить до руйнування несучої стіни будинку внаслідок її замокання, до погіршення мікроклімату квартири позивача в силу підвищеної вологості, а також сприяє розвитку на стінах квартири пліснявих грибів та спричинення позивачу матеріальних збитків, що негативно випливає на стан їхнього здоров`я та здоров`я неповнолітніх дітей. Дані порушення мають системний та постійний характер, адже їх усунення неможливе без усунення джерела виникнення таких наслідків - прибудови квартири АДРЕСА_6 , зведеної всупереч діючим ДБН та нормам чинного законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що на день звернення до суду з позовом оскаржуване рішення відповідача про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов вичерпало свою дію своїм виконанням.

На день звернення до суду трикімнатна квартира АДРЕСА_6 (з прибудовою) загальною площею 67,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є самостійним об`єктом права власності; вказане право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вищенаведене обґрунтування позовної заяви свідчить про те, що звернення позивача до суду з вказаним позовом зумовлено захистом його прав власника квартири АДРЕСА_1 , які порушуються внаслідок використання здійсненої прибудови до квартири АДРЕСА_6 вказаного будинку, яке спричиняє матеріальні збитки позивачу та створює інші негативні наслідки.

Тобто, спірні правовідносини стосуються права володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 .

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 19 червня 2019 року під час розгляду справи № 916/1979/13 відступила від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 21-405а14 і від 11 листопада 2014 року у справі № 21-405а14, щодо можливого способу захисту порушеного права шляхом визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування без вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Верховний Суд України зазначив, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб`єктом владних повноважень) ненормативного акта, який застосовується одноразово, після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Велика Палата Верховного Суду визначила, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Рішення органу місцевого самоврядування, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після реалізації, може оспорюватися з точки зору законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного чи господарського судочинства.

В даному випадку рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію його виконанням. Власник квартири АДРЕСА_6 розробив всі дозвільні документи на прибудову та отримав свідоцтво про право власності на неї, тому спірні правовідносини стосуються права володіння, користування та розпорядження квартирою ОСОБА_1 і не є в даному випадку публічно-правовим спором.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в даному випадку спір являється публічно-правовим, оскільки в даному випадку існує цивільний спір між позивачем та власником квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 , у якому одним із способів захисту є скасування пункту 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року, тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами ст. 19 ЦПК України.

Тому, доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування судом норм процесуального закону під час постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для проводження розгляду.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги в частині розподілу судових витрат та стягнення їх з відповідача на користь позивача та вважає таку вимогу ОСОБА_1 передчасною.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами вирішується судом за результатами розгляду позовної заяви по суті заявлених вимог. Наразі розглянуто процесуальне питання. В даному випадку, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, оскільки не вирішено спір по суті позовних вимог.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за можливе роз`яснити ОСОБА_1 , що сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду включається до складу витрат та підлягає розподілу в кінцевому рішенні судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту 1.21 рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 1127 від 24 листопада 2005 року «Про надання дозволу на реконструкцію квартири для покращення побутових умов» скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 25 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді