05.08.2019 Справа № 756/4705/17
Ун. № 756/4705/17-ц
Пр. № 2/756/434/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі: Мушкетик І.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Тимошенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «КИЇВОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року позивач ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» за адресою: АДРЕСА_1 .

16 лютого 2016 року уповноваженими працівниками ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» проведено перевірку дотримання Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, за зазначеною вище адресою, за результатами якої було виявлено порушення споживачем правил використання електроенергії, а саме «Самовільне підключення до електричної мережі поза засобами обліку, вчинене прихованим способом».

Вказаний факт зафіксовано Актом від 16 лютого 2016 року №К031564, який був розглянутий на засіданні комісії з розгляду Актів про порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення та на підставі якого оформлено протокол № 0087 і здійснено розрахунок заборгованості за не обліковану електричну енергію.

Посилаючись на те, що вартість електричної енергії нарахованої за Актом про порушення споживачем ОСОБА_2 не сплачена, ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» просило суд позов задовольнити, стягнути з відповідача на їх користь вартість не облікованої електричної енергії у сумі 91 831,25 грн. та понесені судові витрати.

Відповідно до рішення позачергових акціонерних зборів товариства від 30.05.2017 року змінено найменування товариства, а саме ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» на ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО», що потягло зміну найменування позивача в процесі розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву, а саме зазначив, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем за вимогами ПрАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО», оскільки не має будь-якого відношення до будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , також будь-яких договорів з позивачем не укладала. За таких обставин, просив відмовити в позові та стягнути з позивача 10 000 грн. компенсації понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

Відносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями ст.714 ЦК України, Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (чинними на момент виникнення спірних правовідносин), та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року №562.

Судом у ході розгляду справи з`ясовано, що ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" здійснювало електропостачання за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Литвинівка, вул. Леніна, буд. 160.

Відповідно до Договору №100400266 від 31.05.2007 року про користування електричною енергією побутовим споживачем за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.31-32).

Абзацом 2 ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що правопорушеннями в електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж, споживання електричної енергії без засобів обліку; пошкодження засобу обліку (п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

З матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 уповноваженими працівниками ПАТ «Київобленерго» у відповідності до п. 37 Правил проводилась перевірка об`єкту належного відповідачу. Під час проведення перевірки за вказаною адресою позивачем було виявлено порушення п. 42 Правил, а саме: «Самовільне підключення до електричної мережі поза засобами обліку, вчинене прихованим способом», що було зафіксовано в акті від 16 лютого 2016 року №К031564, який був підписаний трьома працівниками енергопостачальника та ОСОБА_2 (а.с.5-7).

Протоколом від 16 лютого 2016 року №0087, розглянуто Акт про порушення від 16 лютого 2016 року К031564 де вказано причетність побутового споживача електроенергії ОСОБА_2 до порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин) (а. с. 8).

У Законі України Про засади функціонування ринку електричної енергії України, визначено, що побутовий споживач електричної енергії (побутовий споживач) - фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та комерційну діяльність, на підставі договору про постачання електричної енергії з електропостачальником.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що побутовим споживачем ПАТ "КИЇВОБЛЕНЕРГО" відповідно до договору №100400266 від 31.05.2007 року про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

При цьому, з матеріалів справи не вдається встановити жодних договірних відносини між ОСОБА_2 та ПАТ «Київобленерго», а також не встановлено, що ОСОБА_2 є довіреною особою на представництво ОСОБА_3 перед ПАТ «Київобленерго».

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 , керівник групи контролерів, яка була присутня при виявленні факту порушення користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 та оформленні Акту підтвердила, що після відключення електролічильника продовжували працювати електроприлади. Також, з її слів, оформляючи Акт про порушення повноважні працівники ПАТ «Київобленерго» не встановлювали і не перевіряли паспортні дані, належні документи особи яка назвалася ОСОБА_2 та її відношення до побутового споживача електричною енергією за вказаною адресою. Оформляючи Акт керувалися лише її усними повідомленнями та тим, що вона знаходилася у будинку.

З аналізу норм ЦПК України вбачається, що неналежна сторона - це відповідач, який не має відповідати за позовом у зв`язку з тим, що він не є учасником спірного правовідношення.

Таким чином, суд не виключає факту порушення користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 , однак з огляду на відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження відношення ОСОБА_2 до побутового споживача електричною енергією за вказаною адресою вважає останню неналежним відповідачем по даній справі.

Представником позивача не ініційовано питання щодо заміни неналежного відповідача у порядку та строки визначені ст. 51 ЦПК України, а оскільки у прийнятті «уточненої позовної заяви» про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вартості електричної енергії відмовлено, суд не знаходить підстав для задоволення позову із вимогами до ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Враховуючи зазначене, суд вважає, можливим у разі відмови у позові стягнути витрати відповідача пов`язані з розглядом справи за умови їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору і ціни позову.

Матеріали справи містять платіжне доручення від 31.01.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 здійснила платіж ФОП ОСОБА_5 за договором про надання правничої допомоги у розмірі 5 000,00 грн. (а.с.39). При цьому, матеріали справи містять документи за підписом адвоката Тимошенка В.В. та підтвердження його участі в судових засіданнях.

Таким чином, на думку суду вимога про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. підлягає задоволенню.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 15, 626, 714 ЦК України, ст. ст. 26, 27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин), Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року №562, керуючись ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «КИЇВОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «КИЇВОБЛЕНЕРГО» на користь ОСОБА_2 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок оплати понесених відповідачем витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2019 року.

Суддя А.В. Шевчук