КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня2019року місто Київ

справа № 369/10297/18

Київський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С., повний текст рішення складено 03 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання акту неправомірним та скасування протоколу,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

визнати акт про порушення №К039677 від 01 червня 2018 року неправомірним;

скасувати протокол засідання комісії по розгляду акту ПрАТ «Київобленерго» Бориспільського РП від 18 липня 2018 року №215.

В мотивування вимог посилалася на те, що 28 січня 2019 року між відповідачем, як енергопостачальником, та нею, як побутовим споживачем, укладено договір №10237670 про користування електричною енергією, згідно умов якого відповідач здійснює електропостачання до квартири, що їй належить та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала, що в перших числах липня 2018 року їй по телефону повідомили, що в електричному щитку в електропроводці, яка відноситься до її квартири виявлено порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення струмоприймачів поза розрахункового засобу обліку електроенергії, про що було складено акт про порушення №К039677 від 01 червня 2018 року.

Зазначала, що з даним актом про порушення вона не погоджується, оскільки він складений без її безпосередньої участі, без участі будь-яких свідків або членів її сім`ї, з порушенням процедури проведення таких дій та з порушенням норм законодавства України, зокрема п.53 Правил користування електричною енергією для населення.

Вказувала, що в подальшому, акт про порушення №К039677 від 01 червня 2018 року розглядався на комісії Бориспільського РП та був оформлений протоколом №215 від 18 липня 2018 року, згідно якого вказаний акт про порушення було визнано правомірним та винесено пропозицію про нарахування їй вартості неврахованої електричної енергії за один рік.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення комісії по розгляду акта про порушення, що оформлене протоколом №215 від 18 липня 2018 року.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ПрАТ «Київобленерго» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду в частині задоволеної позовної вимоги скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що 01 червня 2018 року уповноваженими представниками відповідача проводився огляд за місцем знаходження електричного обладнання споживача, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , підчас якого було виявлено факт порушення Правил користування електричною енергією для населення,а саме - самовільне підключення струмоприймачів поза розрахункового засобу обліку електричної енергії.

Зазначав, що за фактом виявлених порушень під час огляду, у відповідності до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, представниками відповідача був правомірно складений акт про порушення правил користування електричною енергією.

Вказував, що 18 липня 2018 року за участю позивача було правомірно проведено засідання комісії по розгляду акту та складено протокол засідання комісії з розгляду акту про порушення та вирішено, що порушення сталося з вини споживача, вчинене відкритим способом і що акт підлягає розрахунку згідно з п.3.1.5 Методики, яка затверджена постановою Національної комісії електроенергетики України від 04 травня 2006 року за №562, оскільки мало місце «самовільне підключення струмоприймачів поза розрахункового засобу обліку електричної енергії».

Посилався на те, що позивачем, разом із позовною заявою не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростували доводи та дії відповідача, а лише перекладено обов'язок доказування на відповідача у справі.

Зазначав, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, як різновиду претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову також про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення правил користування електричною енергією та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Вказував, що позовні вимоги позивача були заявлені до Бориспільського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго», однак районний підрозділ не здійснює самостійні господарські функції та знаходиться в повному фінансуванні ПрАТ «Київобленерго», не виступає стороною у будь-яких цивільних та господарських правочинах, не має власного відокремленого майна, не виступає самостійно стороною та не бере участь у судових процесах, що свідчить про те, що позов подано позивачем до неналежного відповідача у справі, що було додатковою підставою для відмови у задоволенні судом позову та не враховано судом першої інстанції при ухвалені судового рішення.

Посилався на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки викладеним у відзиві відповідача доводам та безпідставно постановив рішення про задоволення позовної вимоги про скасування протоколу засідання комісії.

Від позивачадо суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому остання просила залишити скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, рішення суду першої інстанції просили залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, у зв`язку з виникненням технічних та незалежних причин, що унеможливлюють участь представника ПрАТ «Київобленерго» у судовому засіданні 24 вересня 2019 року, що відбудеться в Київському апеляційному суді через необхідність участі у розгляді іншої справи №361/2098/19, як відповідача судове засідання у якій призначено Броварським міськрайонним судом Київської області на 09.30 год. 24 вересня 2019 року.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не був позбавлений можливості направити до суду іншого представника та вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 січня 2008 року між ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго» та ОСОБА_1 укладено договір №10237670на користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому назва ЗАТ « А.Е.С. Київобленерго» змінена на ПрАТ «Київобленерго».

01 червня 2018 року працівниками ПАТ «Київобленерго» Бориспільський РП було складено акт про порушення №К039677, підписаний уповноваженими особами електропостачальника, яким було зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.48 ПКЕЕН, а саме: виявлено самовільне підключення струмоприймачів поза розрахункового засобу обліку електроенергії №3647824 (виконано підключення до ввідного пакетника).

З акту про порушення №К039677 від 01 червня 2018 року вбачається, що позивач не була присутня під час вчинення дій по складанню вказаного акту про порушення. Акт не містить її підпису, а також інформації про те, що позивач відмовилася від підпису.

Згідно з протоколом №215 від 18 липня 2018 року засідання комісії з розгляду акта про порушення №К039677 від 01 червня 2018 року, комісія, у присутності ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 прийняла рішення про те, що акт про порушення №К039677 підлягає розрахунку згідно п.5.5.5 ПРРЕЕ (Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018року) та п.3.1.5 Методики по перерізу проводу мідь 2.5 мм/кв за період 365 днів у період з 02 червня 2017 року по 01 червня 2018 року. Обсяг недоврахованої електричної енергії склав 12140 квт, а сума нарахування за необліковану електричну енергію склала 20384,28грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Київобленерго» за захистом, на її думку, порушених цивільних прав, в якому просила визнати акт про порушення №К039677 від 01 червня 2018 року неправомірним та скасувати протокол засідання комісії по розгляду акту ПрАТ «Київобленерго» Бориспільського РП від 18 липня 2018 року №215.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до змісту ст.ст 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц (провадження № 503цс18).

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 12 вересня 2011 року №6-25цс11, від 30 травня 2012 року №6-3765вов09.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскарження акта №К039677 від 01 червня 2018 року та рішення щодо розгляду цього акта, оформленого протоколом №215 від 18 липня 2018 року, які не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Зазначений акт та рішення можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов`язковими до виконання, зокрема, при визнанні дій відповідача щодо відключення від електропостачання неправомірними та відшкодуванні шкоди або при пред`явленні позову про стягнення матеріальних збитків, заподіяних розкраданням електроенергії у разі самовільного підключення до електромережі, або споживанні електроенергії без приладів обліку, при вирішенні яких суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаному акту та рішенню, яке оформлено протоколом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом пред`явленняпозову про визнання акту №К039677 від 01 червня 2018 року неправомірним та скасування протоколу №215 від 18 липня 2018 року, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував вказані вище положення чинного законодавства.

Пунктом 1 ч.1 ст.255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушення норм процесуального права, що є підставою для його скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.255, 268, 367, 368, 374, 377, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2019 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання акту неправомірним та скасування протоколу -закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий:

Судді: