КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Голуб С.А.,

за участю секретаря судового засідання - Пітенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання удаваними договорів купівлі-продажу та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зпозовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання удаваними договорів купівлі-продажу та визнання права власності.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року позов залишено без розгляду в зв`язку з тим, що належним чином повідомлений позивач та його представникбез поважних причин повторно не з`явилися в судове засідання, не повідомивши суд про причини неявки, при цьому не надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що про судове засідання 13 червня 2019 року позивач не був повідомлений у встановленому законом порядку і йому не було відомо про розгляд справи, оскільки він перебував на відпочинку, а неявка в судове засідання не відповідає його інтересам.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у статті 257 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вимог частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача за умови, що він був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Однак вказані норми процесуального права застосовані судом першої інстанції помилково, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача або його представника про розгляд справи, а саме про судове засідання, яке відбулося 13 червня 2019 року.

Із матеріалів справи вбачається, що після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розгляд справи було призначено на 14 березня 2019 року (а.с. 107-110).

13 березня 2019 року представник позивача - адвокат Кривошей О.Ю. подав до суду клопотання про проведення даного судового засідання за відсутності позивача та його представника (а.с. 112).

Ухвалою суду від 14 березня 2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду на 7 травня 2019 року (а.с. 116).

Згідно розписки представника позивача, він був повідомлений про розгляд справи 7 травня 2019 року (а.с. 118).

В подальшому ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, втім у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, її розгляд було відкладено на 13 червня 2019 року (а.с. 145).

Судові повістки про розгляд справи, у тому числі 13 червня 2019 року, ОСОБА_1 не отримував, що підтверджується повернутими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», а отже позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с. 114, 120, 151).

За правилом частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України у спосіб, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Перевіряючи явку в судове засідання учасників судового процесу, суд установлює, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання у порядку, передбаченому цим Кодексом (частина друга статті 217 ЦПК України).

При цьому вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, зокрема, не забезпечив належний виклик позивача або його представника в судові засідання, не перевірив чи вручено судові повістки тим, хто не з'явився, не з'ясував причини їх неявки, а тому дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача.

Посилання суду на те, що про судові засідання представник позивача був повідомлений завчасно: 6 травня і 10 червня 2019 року відповідно, а саме під час ознайомлення з матеріалами справи є безпідставним.

Встановлено, що 6 травня і 10 червня 2019 року з матеріалами справи ознайомлювався не представник позивача - адвокат Кривошей О.Ю., а його помічник Слободюк О.М., яка діяла на підставі адвокатського доручення від 30 січня 2018 року (а.с. 76, 119, 149).

За змістом даного доручення, воно було видане строком на один рік та діяло до 30 січня 2019 року, тобто на час вчинення вказаних процесуальних дій строк наявного в матеріалах справи доручення представника позивача закінчився, а відтак він не може вважатися повідомленим належним чином про судове засідання через свого помічника.

За таких обставин висновок суду про те, що позивач та його представник двічі поспіль не з`явилися в судове засідання не можна визнати обґрунтованим, оскільки відсутня така неявка без поважних причин з відомостями в матеріалах справи про їх належне повідомлення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав має право на справедливий судовий розгляд, проте позивач був позбавлений права на судовий захист.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо залишення позову без розгляду є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, а тому відповідно до вимог статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно положень статтей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті не розглядався.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

С.А. Голуб