Справа № 185/7062/19
Провадження № 2/185/3698/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шаповаловалої І.С., за участю секретаря судового засідання Красуцького Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду міста Павлограда Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради, Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21 листопада 2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 березня 1998 року на ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 та виключити ОСОБА_3 з зазначеного свідоцтва, скасовано державну реєстрацію частки права власності ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 та виключено ОСОБА_3 з числа власників квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 05 березня 1998 року відділом по обліку та розподілу житлової площі. Однак, при ухваленні судового рішення судом не було враховано питання розподілу виключеної частки права власності ОСОБА_3 . Після набрання рішенням законної сили Відділом по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради 27 грудня 2018 року було виключено ОСОБА_3 з числа власників та видано нове свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , по 1/3 частині кожному. Вказане не відповідає дійсності, оскільки після отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 у володінні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишається ѕ частини права власності на квартиру, поділивши які між собою на двох виходить по 3/8 частини за кожним.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, вказавши що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши обставини, факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

21 листопада 2018 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради , треті особи: Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Комунальне підприємство "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентарізації", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання недійсним розпорядження комісії по приватизації державного житла та свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації.

За результатами ухваленого рішення судом було: визнано недійсним розпорядження органу приватизації відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради № 12583 від 05 березня 1998 року в частині включення ОСОБА_3 до нього, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 березня 1998 року на ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 та виключено ОСОБА_3 з зазначеного свідоцтва, скасовано державну реєстрацію частки права власності ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , виключено ОСОБА_3 з числа власників квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 05 березня 1998 року відділом по обліку та розподілу житлової площі. /а.с.7-10/

21 грудня 2018 року Відділом по обліку комунального майна та житлової площі було видано свідоцтво про право власності на житло та визначено, що на праві спільної часткової власності громадяни: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 володіють по 1/3 частині, окремо кожний, квартирою АДРЕСА_1 . /а.с.11/

Матеріалами справи, а саме рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області встановлено, що 20 вересня 2012 року державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 1471 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частку вказаної квартири належної ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 . /а.с.8/

Тобто, при видачі свідоцтва про право власності від 21 грудня 2018 року Відділом по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради не було враховано отриману 20 вересня 2012 року ОСОБА_2 спадщину після померлої ОСОБА_4 , внаслідок чого було видано свідоцтво про право власності з зазначенням частки померлої особи.

Після отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 у володінні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишається ѕ частини права власності на квартиру, поділивши які між собою на двох виходить по 3/8 частини за кожним.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ст. 317, 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, суд вважає можливим визнати за позивачем та відповідачем, кожним окремо, право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 5, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради, Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.С. Шаповалова