Справа № 450/84/18 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/113/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Джох Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу №450/84/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності-

в с т а н о в и в :

02.01.2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідачів та з врахуванням уточнених позовних вимог від 13.02.2018р. просить визнати за нею право власності на Ѕ земельної ділянки на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району згідно акту про право приватної власності ( актовий запис №375) та Ѕ садового будинку, що збудований на даній земельній ділянці.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.10.1984 р. по 17.03.2014р. вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . За час шлюбу ними в садовому товаристві «Ватра» у період з 1987 р. по 1991 р. здійснено будівництво дачного будинку. Ремонт та утримання дачі здійснювали в основному за її кошти, так як вона в той період виїхала на роботу у Грецію, а чоловік фактично доходів не отримував, тому вона переказувала гроші на утримання дачі.

З 2001 року вони перестали проживати разом, а 22.12.2015р. ОСОБА_5 приватизував земельну ділянку на якій вони збудували згаданий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. При житті ОСОБА_5 склав заповіт на свого племінника ОСОБА_6 , який звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

Вважає, що дачний будинок та земельна ділянка набуті нею та ОСОБА_5 за час шлюбу та відносяться до майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому у разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Зазначає, що згідно ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, тому правовий режим спільної сумісної власності на оспорювані об`єкти не припинився.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене при неповно з`ясованих обставинах що мають значення для справи, порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Твердження суду про відсутність у позовній заяві кадастрового номеру, розміру та місця знаходження земельної ділянки є безпідставним так як під час розгляду справи суду було надано Витяг з Державного земельного кадастру сформованого 22.11.2017 року та копію державного акту про право приватної власності на землю виданого ОСОБА_5 22 грудня 1995 року(а.с.5-6,13). Саме дана земельна ділянка є предметом спору про що неодноразово зазначалось в судовому засіданні, однак суд не звернув увагу на дані докази та пояснення. Стверджує, що в позовних вимогах чітко зазначено про ділянку з кадастровим № НОМЕР_1 :15:000:0389 яка є предметом спору, дачний будинок розташований на ній, що підтверджується правовстановлюючими документами, а відтак суд дійшов безпідставного висновку про відмову в позові. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представником відповідача ОСОБА_4 надано Відзив під заголовком «заперечення на позовну заяву».

У Відзиві представник відповідача зазначає, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2018 року є законним, відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , з`ясувавши всі обставини справи та правовідносини, які виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За приписами ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що позивач по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 20.10.1984 року зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.03.2014( а.с.23).

Після розірвання шлюбу позивач по справі ОСОБА_3 не зверталася в суд з позовом про поділ спільно нажитого майна, не вирішувала зазначене питання із ОСОБА_5 у добровільному порядку шляхом укладення відповідної нотаріально посвідченої угоди.

Згідно Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1040 Залізничного ВДРАЦС ГУЮ у Львівській області (а.с.17).

При житті 09 січня 2014 року ОСОБА_5 склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Коцюрубою Л.Я., зареєстрований у реєстрі за №9 (а.с.117).

Згідно заповіту ОСОБА_5 , такий все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на випадок його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.119).

Із матеріалів спадкової справи № 23/16 встановлено, що гр. РФ ОСОБА_8 , відповідач по справі 14.12.2016 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. (а.с.113).

03.05.2017 року із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_4 (а.с.128) шлюб із якою ОСОБА_9 зареєстрував 09 серпня 2014 року, актовий запис №331 (а.с.131).

Позивач по справі ОСОБА_3 01.06.2017 року надала приватному нотаріусу ЛМНО Коцюрубі Л.Я. заяву про невидачу Свідоцтва на спадщину спадкоємцям у зв`язку із її зверненням в суд про визнання спільною сумісною власністю її та померлого ОСОБА_5 земельної ділянки на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району та садового будинку.

До спадкової маси входить земельна ділянка площею 0,0518 га для ведення садівництва, розташована у Садівничому товаристві «Ватра» та території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області .

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю IV-ЛВ №070311, такий виданий ОСОБА_5 22 грудня 1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Ставчанської сільської ради від 09.02.1995 року на земельну ділянку площею 0,0519 га, яка розташована на території Ставчанської сільської ради на землях садівничого товариства «Ватра» та призначена для ведення садівництва( а.с.5-6,13).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22.11.2017р. земельна ділянка площею 0,0518 га кадастровий номер :15:000:0389 розташована в садівничо-городньому товаристві співвласників «Ватра» Ставчанської сільської ради призначена для ведення садівництва та значиться за ОСОБА_5 на підставі Державного акту IV-ЛВ №070311(а.с.125).

Згідно Технічного паспорту на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_2 виготовлений станом на 04.07.2018 року в садівничо-городньому товаристві співвласників «Ватра» за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 76,6 кв.м.( а.с.160-163).

Інформація про можливих власників чи користувачів даного будинку відсутня.

Звернувшись до суду, позивач просить «визнати за нею право власності на Ѕ земельної ділянки, на території Ставчанської сільської ради Пустомитівського району згідно Акту про право приватної власності ( актовий запис №375) та Ѕ садового будинку, що збудований на даній земельній ділянці».

Пред`являючи позовні вимоги, позивачем не надано суду доказів, що спірна земельна ділянка та дачний будинок були спільною сумісною власністю її та померлого, оскільки із матеріалів справи не встановлено, що позивач ОСОБА_3 зверталася в суд при житті ОСОБА_5 з позовними вимогами про поділ спільно нажитого майна, не пред`явила суду доказів про надання дозвільних документів на будівництво дачного будинку та прийняття його в експлуатацію, нею не визначено варіанти поділу дачного будинку та земельної ділянки при умові доведення, що це є спільно нажите майно.

Із Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ІУ-ЛВ № 070311 встановлено, що такий виданий 22 грудня 1995 року на ім`я ОСОБА_5 , а відтак спірна земельна ділянка набута внаслідок приватизації із земель Державного земельного фонду та в силу Закону «Про власність» та ст.22 КЗпШС УРСР діючої на час виникнення зазначених правовідносин була особистою власністю ОСОБА_9 .

Відтак, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись приписів ст.13 ЦПК України про розгляд справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :15:000:0389, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.125).

Із змісту позовної заяви встановлено, що позов пред`явлено до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які в силу приписів цивільного та цивільного процесуального законодавства не можуть бути відповідачами по справі. Належним відповідачем по справі міг бути ОСОБА_9 , однак такий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З врахуванням встановленого суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Із висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду та вважає, що такий висновок відповідає вимогам матеріального та процесуального права. У заявлених позовних вимогах ОСОБА_3 відсутня правова визначеність.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк