БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-во/356/4/19
Справа № 356/333/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про виправлення помилки у виконавчому документі в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернулось акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі в цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Березанського міського суду Київської області від 24.06.2019 року в цивільній справі № 356/333/19, провадження № 2/356/202/19 позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. 01.08.2019 року Березанським міським судом Київської області видано виконавчий лист, в якому допущено описку, а саме відсутній номер справи. Зазначена описка є перешкодою для пред`явлення виконавчого листа до виконання в державну виконавчу службу. Відтак, посилаючись на положення ст.ст. 269, 432 ЦПК України, просить суд виправити описку у виконавчому листі та рішенні по вказаній цивільній справі, та зазначити у виконавчому листі номер справи № 356/333/19.

Учасники справи в судове засідання на розгляд справи не з`явились, про час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином в розумінні ст. 128 ЦПК України, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались, заявник в поданій до суду заяві про виправлення описки просив розгляд справи проводити без участі їхнього представника (а.с.56).

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відтак, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності вказаних учасників справи.

Суд, розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Березанського міського суду Київської області від 24.06.2019 року в цивільній справі № 356/333/19, яке набрало законної сили , позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у сумі 9 409,69 грн., а також судові витрати в сумі 1 341,18 грн., в решті відмовлено (а.с.44-47).

01.08.2019 року Березанським міським судом Київської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 9 409,69 грн., який за заявою АТ КБ «Приватбанк» від 23.07.2019 року направлено на адресу позивача 01.08.2019 року та вручено 13.08.2019 року, про що свідчить відповідна відмітка на вх. № 739064 на наданій суду копії виконавчого листа (а.с.51,54,57).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, за змістом ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 5 ст. 432 ЦПК України).

Так, за змістом ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 3 ст. 431 ЦПК України).

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону у виконавчому документі зазначаються дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.

Відповідність виконавчого документу вимогам, встановленим законом, є передумовою відкриття виконавчого провадження, а відтак забезпечення примусового виконання судового рішення.

Як встановлено статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

Згідно з статтею 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

При цьому, за змістом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 року у справі «Півень проти України» (заява № 56849/00, п. 35) визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, право на суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, п. 43; рішення від 27 липня 2004 року у справі «Ромашов проти України», заява № 67534/01, п. 42; рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04, п. 51).

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Як зауважує Європейський суд з прав людини в пункті 23 рішення по справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 року (заява № 38683/04), реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, передбаченонр статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши зміст виконавчого листа, судом встановлено, що при його видачі було допущено помилку, яка перешкоджає виконанню рішення суду, а саме не зазначено номер судової справи, за результатами розгляду якої було ухвалене вказане рішення про стягнення з боржника спірної заборгованості.

Враховуючи вказане, наявні правові підстави для виправлення помилки у виконавчому документі, відтак, в цій частині заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Водночас, проаналізувавши рішення суду від 24.06.2019 року, судом встановлено, що його зміст відповідає встановленим законом вимогам, в тому числі, містить номер судової справи, відтак, вимоги заявника про виправлення описки в рішенні по вказаній цивільній справі в порядку ст. 269 ЦПК України є безпідставними та необґрунтованими, тому в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 352-354, 431-432 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про виправлення помилки у виконавчому документі задовольнити частково.

Виправити помилку у виконавчому листі, виданому 01.08.2019 року Березанським міським судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у сумі 9 409 (дев`ять тисяч чотириста дев`ять) гривень 69 копійок, вказавши номер судової справи № 356/333/19.

В решті відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик