Справа № 161/1869/19
Провадження № 2-др/161/28/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2019 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого - судді Філюк Т.М.
за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат в справі за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Волинській області, державного підприємства «Сетам», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відкрите акціонерне товариство «Рожищенська меблева фабрика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ПАТ «Дельта Банк» , ОСОБА_1 , про визнання електронних торгів недійсними та скасування протоколу про проведення електронних торгів, та повернення гарантійного внеску,-
17 вересня 2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Волинській області, ДП «Сетам», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ВАТ «Рожищенська меблева фабрика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 , про визнання електронних торгів недійсними та скасування протоколу про проведення електронних торгів, та повернення гарантійного внеску.
20 вересня 2019 року третя особа ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ОСОБА_2 понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Заяву обґрунтовує тим, що він брав участь у справі в якості третьої особи. В зв`язку з розглядом справи він поніс витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн, які ним сплачені адвокатському бюро в повному розмірі та підтверджені платіжним дорученням. Заявник вказує, що ним на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України в судовому засіданні від 17 вересня 2019 року до закінчення судових дебатів зроблено заяву про відшкодування витрат на правову допомогу з подальшим поданням підтверджуючих документів про їх розмір.
З огляду на наведене та керуючись ч. 1 ст. 76, ст.ст. 133, 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.
Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Волинській області, ДП «Сетам», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ВАТ «Рожищенська меблева фабрика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ПАТ «Дельта Банк» , ОСОБА_1 , про визнання електронних торгів недійсними та скасування протоколу про проведення електронних торгів, та повернення гарантійного внеску - відмовлено.

Суд встановив, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні від 17 вересня 2019 року до закінчення судових дебатів заявив, що докази понесення витрат на правничу допомогу, будуть надані додатково для вирішення судом питання про розподіл судових витрат.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу заявником надані: ордер серії ВЛ №054933 від 28 березня 2019 року, згідно якого адвокат Романюк Л.С. надає ОСОБА_1 правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги №22 від 04 04 червня 2018 року; договір про надання правової допомоги №22 від 04 червня 2018 року, відповідно до умов якого адвокатське бюро «Леонід Романюк» зобов`язалось надавати правову допомогу ОСОБА_1 ; акт прийому-передачі послуг по наданню правової допомоги за договором №22 від 04 червня 2018 року щодо надання ОСОБА_1 правничої допомоги, а саме: ознайомлення зі змістом позовних вимог ОСОБА_2 відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Волинській області, ДП «Сетам», складання клопотання про залучення ОСОБА_1 до участі в справі в якості третьої особи (затрачено 1 год., вартість 1200 грн), встановлення порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , оцінка доказів, наданих стороною позивача (затрачено 1 год., вартість 1200 грн), огляд судової практики Верховного Суду України, вивчення відповідності норм матеріального та процесуального права, що стосуються правовідносин у даній справі, зокрема ЗУ «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна заявленим позовним вимогам ОСОБА_2 (затрачено 1 год., вартість 1200 грн), складання відзиву на позовну заяву та направлення його на адресу суду та сторонам по справі у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, участь в судових засіданнях, участь в судових дебатах, пошук в реєстрі прав власності позивача на нерухоме майно (затрачено 2 год., вартість 2400 грн), тобто витрачено 5 годин для надання юридичної допомоги на загальну суму у 6000 грн. Також заявником подано платіжне доручення № 1 від 21 травня 2019 року про сплату заявником послуг адвокатського бюро «Леонід Романюк» у розмірі 6000 грн. та рахунок-фактуру №АБ-0000019-3 від 13 травня 2019 року на загальну суму 6000 грн.

Наведене дає підстави для висновку, що витрати ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 6000 грн. є доведеними, а їх обсяг є співмірним зі складністю справи, а також з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та часом на них затраченим.

Таким чином, оскільки рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено, а ОСОБА_1 заперечував проти їх задоволення, то сума витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн. підлягає стягненню з позивача, що є підставою для ухвалення додаткової рішення.

Керуючись ст.ст. 270, 137, 141 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Волинській області (місцезнаходження: 43001, м. Луцьк, вул. Володимирська,1; );

Відповідач: державне підприємство «Сетам» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6; );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відкрите акціонерне товариство «Рожищенська меблева фабрика» (місцезнаходження: 45100, Волинська обл., Рожищенський район, м.Рожище, вул.Заньковецької, 39; );

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» ( місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса,36-Б; ) ; ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складання повного тексту додаткового рішення 27 вересня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк