Провадження № 2-п/235/22/19
Справа № 235/4186/18
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Іванової В.О.

за участю заявника ОСОБА_1

за участю представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 30.10.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 30.10.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 01.07.2015 року у розмірі 5000 доларів США, що складають 131140 грн., 3% річних за невиконання договору позики у розмірі 3958,50 грн. та понесений судовий збір у розмірі 1351 грн.

Заявник ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення від 30.10.2018 року за тими підставами, що він не був належним чином повідомлений про день і час слухання справи, не був присутнім в судовому засіданні та був позбавлений можливості надати докази у вигляді показань свідків, які б підтвердили, що він сплачував суму боргу позивачу, починаючи з березня 2018 року по серпень 2018 рік по 100 доларів щомісячно.

У зв`язку з тим, частково визнає позовні вимоги, а саме суму боргу у розмірі 4400 доларів США, за винятком 600 доларів, які ним сплачено. Просить скасувати заочне рішення від 30.10.2018 року та призначити справу в загальному порядку.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву, наполягав на її задоволенні.

Представник заявника підтримав заяву, наполягав на її задоволенні.

Відповідач не з`явився в судове засідання, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином.( а. с. 41,47).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату , час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 30.10.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 01.07.2015 року у розмірі 5000 доларів США, що складають 131140 грн., 3% річних за невиконання договору позики у розмірі 3958,50 грн. та понесений судовий збір у розмірі 1351 грн.

Заявником ставиться питання про незаконність рішення суду у зв`язку з тим, що ним було сплачено позивачу борг в розмірі 600 доларів США, починаючи з березня 2018 року по серпень 2018 рік.

При цьому, суму боргу він віддавав в присутності свідка ОСОБА_4 , без оформлення розписки на підтвердження зазначеного факту.

Частиною 1 ст.1049 ЦК встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках , коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

ВСУ в постановах від 18.09.2013 та 2.07.2014 виклав правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від його найменування і з огляду на установлені результати робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Судом встановлено, що у відповідача відсутні будь-які боргові документи, які б підтвердили факт повернення грошей позивачу.

Враховуючи вищезазначене, а також норми матеріального права про те, що відповідно до договору позики саме на відповідача покладено зобов`язання виконати умови договору, а саме повернути борг позивачу, і підтвердити факт повернення суми боргу борговим документом, доводи відповідача про часткове виконання ним договору без оформлення відповідного документу ( розписки) суд не відносить до таких,що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення по справі підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, підставами для скасування заочного рішення є поважність причин неявки відповідача у судове засідання та наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність лише однієї з підстав, зазначених у ст. 288 ЦПК України, не спричиняє скасування заочного рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач був належним чином повідомлений про день і час слухання справи, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні ( а. с. 15,30).

Проте, жодного доказу, які мають істотне значення для правильного вирішення справи , зокрема наявність боргового документу в обґрунтування своїх заперечень на позовні вимоги, і які б слугували підставою для скасування заочного рішення, суду не надано.

З урахуванням вищезазначених норм права та обставин справи , суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду.

У відповідності до ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 287,288 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Залишити заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 30.10.2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя: