Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 461/1407/16-ц

провадження № 61-13809св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ПриватБанк» на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 28 січня 2019 року у складі судді Дулебка Н. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, в обґрунтування якого зазначало, що 29 червня 2016 року Сихівським районним судом міста Львова видано виконавчий лист № 461/1407/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Зазначений виконавчий лист було втрачено під час його пересилання з АТ КБ «ПриватБанк» до Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Враховуючи наведене, просило задовольнити подану ним заяву.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 28 січня 2019 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року, у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» відмолено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності заявником втрати виконавчого листа, пропуску ним строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та того, що банк вже звертався із аналогічною заявою у серпні 2018 року та ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 12 вересня 2018 року у її задоволенні відмовлено. Зазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 28 січня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року, в якій просило скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією щ процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Оскільки виконавчий лист було втрачено та він не знаходиться ні у стягувача, ні у відділі державної виконавчої служби, це унеможливлює виконання рішення суду та порушує майнові права АТ КБ «ПриватБанк».

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання, що не було враховано судами попередніх інстанцій.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

27 серпня 2019 року справа № 461/1407/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 16 травня 2016 року, яке набрало законної сили 06 червня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 08 липня 2013 року в розмірі 38 644, 90 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

На виконання вказаного рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» 01 серпня 2016 року отримало виконавчий лист, що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

Встановлено, що 23 серпня 2018 року ПАТ «ПриватБанк» зверталося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 12 вересня 2018 року у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено, оскільки банк після отримання виконавчого листа у серпні 2016 року не звернув його до примусового виконання, а звертаючись із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження його направлення до виконавчої служби.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом норм чинного законодавства дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дійшовши висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів втрати оригіналу виконавчого листа, з урахуванням тієї обставини, що банк вже вдруге звертається з аналогічною заявою про видачу дубліката виконавчого листа, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні її заяви щодо видачі дубліката цього виконавчого листа.

Помилковими є висновки суду першої інстанції про пропуск строку на звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, визначеного підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, оскільки банк звернувся до суду із зазначеною заявою в межах трирічного строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання, визначеного статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, такі висновки суду не вплинули на правильність вирішення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа судами неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 28 січня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року залишитибез змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 28 січня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук