Єдиний унікальний номер 233/1742/19 Номер провадження 22-ц/804/2452/19

Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі:

суддів Санікової О.С., Агєєва О.В., Соломахи Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Бахмуті цивільну справу №233/1742/19

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2019 року

(суддя Наумик О.О., рішення ухвалено в м. Костянтинівка Донецької області, повний текст рішення виготовлений 16.07. 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

22.03.2019 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 10.2017 року 03.2018 року включно в сумі 11555,99 грн., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 32,22 грн., індекс інфляції в розмірі 216,71 грн., посилаючись на те, що Виробничою одиницею «Костянтинівкатепломережа», яка входить до складу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» і діє на підставі Положення про Виробничу одиницю, було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

22.05.2018 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області по справі №233/1839/18 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості.

Ухвалою суду від 23.06.2018 року судовий наказ було скасовано.

Відповідно до своїх завдань та обов`язків ВО «Костянтинівкатепломережа» здійснює теплопостачання населенню м. Костянтинівка.

Згідно із Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…», Позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а Відповідач, що є споживачем послуг, зобов`язаний оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки, встановлені договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання за особовим рахунком боржника № НОМЕР_1 за період 10.2017-03.2018 років утворилася заборгованість у сумі 11555,99 грн., яку відповідач у добровільному порядку погашати відмовляється.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

3% річних від суми заборгованості складає 32,22 грн., індекс інфляції складає 216,71 грн.

Доказами надання послуг з теплопостачання до квартири відповідача є акти про підключення житлового будинку АДРЕСА_1 , а також акт обстеження від 18.03.2019 року.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2019 року позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 10.2017 р. 03.2018 р. включно в сумі 11555 (одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 99 коп., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 32 (тридцять дві) грн. 22 коп., індекс інфляції в розмірі 216 (двісті шістнадцять) грн. 71 коп., а також судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення вимог п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України, що виразилося у розгляді справи без участі ОСМД балансоутримувача будинку, в якому знаходиться його квартира, чим суд фактично прийняв рішення про права та інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі; вважає, що суд безпідставно не задовольнив його заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; на порушення ч.4 ст. 95 ЦПК України жодна копія документа, яка долучена позивачем до позовної заява не містить всіх обов`язкових реквізитів, які вчиняються при засвідченні копій документів; крім того, суд першої інстанції розглянув «позовну заяву» позивача незважаючи на те, що вона складена з численними порушеннями вимог ст. 175 ЦПК України; щодо відсутності договору (типового договору) передбаченого спеціальною нормою права спеціальний закон, то ніякого договору у нього з позивачем немає, більш того, позивач жодного разу не пропонував йому укласти з ним будь-який договір, що свідчить про порушення позивачем вимог ст.ст. 80, 81, 83 ЦПК України та фактично унеможливлює захист його прав, в тому числі щодо недодержання позивачем якості цих «послуг»; в матеріалах справи відсутня ліцензія, яка повинна бути у позивача згідно ст. 23 Закону України «Про теплопостачання»; в матеріалах справи відсутній будь-який документ на підтвердження факту надання йому «послуг» та робочого стану внутрішньобудинкових систем його багатоквартирного будинку, в тому числі складений позивачем спільно з балансоутримувачем будинку, що на його думку є додатковим доказом ненадання «послуг»; крім того, суд першої інстанції не врахував той факт, що позивач неодноразово відмовляв йому інваліду (пенсіонеру) у відключенні відмови від його нав`язаних «послуг».

У відзиву на апеляційну скаргу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» вважає рішення суду цілком обгрунтованим та законним; при розгляді справи суддею не порушувалися ані процесуальні, ані матеріальні норми права; при розгляді справи судом повністю досліджені всі матеріали справи та надано обґрунтовану оцінку доказам; посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність договірних правовідносин не аргументовані, оскільки було встановлено та підтверджено самим апелянтом, що послугами з теплопостачання він користується та частково оплачує їх, а відсутність договору не звільняє боржника від сплати за надані комунальні послуги з теплопостачання; в суді першої інстанції не було заявлено клопотання щодо неналежності та допустимості доказів, клопотання про витребування оригіналів документів не заявлялось; позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, тобто заява містить і орієнтовний розрахунок судових витрат і свідчення, що іншого позову не пред`явлено; законодавством встановлений порядок відключення споживача від мереж ЦО і ці функції покладено на органи місцевого самоврядування при дотриманні встановленої процедури відключення.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. У ч.3 цієї статті зазначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги заявлені щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в сумі 11 804,93 грн.

Враховуючи, що учасниками справи клопотання про розгляд справи з їх повідомленням не заявлялось та зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, справа підлягає розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго», суд першої інстанції виходив з того, що надані сторонами докази у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, а саме перебування сторін у фактичних правовідносинах з постачання позивачем та споживання відповідачем теплової енергії у спірний період часу, а також, що вимога по стягненню заборгованості за спожиту теплову енергію за період 10.2017 р. 03.2018 р. включно є обґрунтованою.

Такі висновки суду є правильними.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено відповідною відміткою у паспорті позивача про реєстрацію за зазначеною адресою з 28.05.1985 р. (а.с.33).

Позивач надає послугу з централізованого опалення квартири АДРЕСА_3 за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Ця обставина підтверджена Актами про підключення житлового будинку АДРЕСА_1 до системи централізованого опалення від 23.10.2014 р., 15.10.2015 р., 15.10.2016 р., 17.10.2017 р. (а.с.6, а.с.6 зворот), згідно з якими будинок АДРЕСА_1 підключений до системи централізованого опалення, а також актом обстеження від 18.03.2019 р., згідно з яким квартира АДРЕСА_3 підключена до системи централізованого опалення (а.с.7), і фактично відповідачем не заперечена.

В порушення вимог наведеного Закону «Про житлово-комунальні послуги» відповідач в період 10.2017-03.2018 за надану позивачем послугу сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого наявна заборгованість, яка за розрахунком позивача складає 11555,99 (а.с.4).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги до квартири, в якій зареєстрований і фактично проживає відповідач, а відповідач ними користується.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

При цьому пункт 6 частини першої статті 20 Закону встановлює, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Розглядаючи позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго», заявлені до ОСОБА_1 , суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи позивача на обґрунтування цих позовних вимог і заперечення відповідача ОСОБА_1 , встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про те, що відповідач належним чином не виконував обов`язок по оплаті послуг позивача з теплопостачання, що є підставою для стягнення заборгованості і у апеляційного суду немає підстав вважати його неправильним.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і більш того, вони були предметом дослідження судом першої інстанції і у апеляційного суду немає підстав їх переоцінювати.

Так, суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи відповідача щодо відсутності в нього обов`язку по сплаті за послугу з теплопостачання через відсутність договору з позивачем, з огляду на таке:

Споживання надаваної позивачем послуги з теплопостачання відповідачем не заперечено.

У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема за підстав настання певної події.

Подія надання позивачем послуги з теплопостачання підтверджена відповідними актами.

За приписами діючого законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15).

Діючим законодавством передбачена можливість відмови споживача від отримання послуг з централізованого опалення п.24 «Правил надання послуг з з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 р. № 630.

Проте за приписами п.25 цього Порядку відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Також, пунктом 1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п.1.4.2 вищезазначених Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі, зокрема, улаштування в жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних приладів.

Отже, відключення жилого приміщення від централізованої системи опалення будинку шляхом відключення нагрівальних приладів є переобладнанням в розумінні п.1.4.2 зазначених Правил.

«Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення», затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 р. із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007 р., передбачено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Згідно з цим Порядком для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячній строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних технічних умов для виготовлення проектної документації (п.2.2).

Відповідач дотримання ним вимог наведеного вище законодавства не довів.

Його заяви від 29.10.2017 р. (а.с.25), від 15.11.2018 р. (а.с.27) не є доказом протилежного, оскільки спрямовані до ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Костянтинівкатепломережа», який, з огляду на вищенаведене законодавство, не є органом, правомочним на вирішення питання відключення квартири позивача від мережі централізованого опалення, що позивачем було роз`яснено відповідачу у листі від 12.11.2018 р. за №1554 (а.с.26).

Є також безпідставними і доводи відповідача про недоведеність позивачем факту надання послуги з теплопостачання належної якості.

Так, обставина надання відповідачу послуги з теплопостачання в опалювальні періоди 2014-2015 р.р., 2015-2016 р.р., 2016-2017 р.р., 2017-2018 р.р. доведена дослідженими судом першої інстанції актами про підключення житлового будинку АДРЕСА_1 до системи централізованого опалення від 23.10.2014 р., 15.10.2015 р., 15.10.2016 р., 17.10.2017 р. (а.с.6, а.с.6 зворот), а також актом обстеження від 18.03.2019 р., згідно з яким квартира АДРЕСА_3 підключена до системи централізованого опалення (а.с.7).

І, крім того, сам відповідач надання послуги з теплопостачання позивачем не заперечив, відповідних доказів того, що така послуга не надавалась, а також, що внутрішньобудинкові системи будинку АДРЕСА_1 в спірний період часу були в неробочому стані, суду не надав та про наявність таких доказів не зазначив.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг ст.ст.27,28.

Про реалізацію передбаченого наведеним законом права як споживача послуги позивача відповідачем не заявлено, доказів на підтвердження цього суду не надано.

Розмір нарахованої позивачем заборгованості відповідачем не оспорений.

Доводи апеляційної скарги про порушення процесуальних норм також є безпідставними, оскільки не відповідають фактичним обставинам. Так, зокрема судом першої інстанції розглянуто клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження і суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність для цього підстав. При цьому ухвалою суду від 11.05.2019 року вирішено розглядати справу з повідомленням (викликом) сторін, але відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом участі у судових засіданнях, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з додержанням процесуального законодавства, а саме статті 274 ЦПК України. Доводами апеляційної скарги не доведено необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: