Справа № 265/3898/19
Провадження № 4-с/265/20/19
У Х В А Л А

20 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А.М., за участю секретаря Злидіної Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі скаргу адвоката Мусієнко Олесі Олександрівни, діючої від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2019 року адвокат Мусієнко О.О., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГтУЮ у Донецькій області. В обґрунтування скарги зазначає, що рішенням суду № 2-3506 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти, починаючи з 09.07.2002 і до його повного одужання. В ході виконання зазначеного рішення державним виконавцем постановою від 04.07.2005 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Про наявність арешту майна йому не було відомо до травня 2019 року. 23.07.2010 виконавче провадження було закінчено та виконавчий лист повернуто стягувачеві, проте арешт нерухомого майна державним виконавцем знято не було до сьогодення, що, як вважає, є незаконним. Просить скасувати арешт майна.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Мусієнко О.О. у судове засідання не прибули, просили вирішувати скаргу у їх відсутність, доводи та вимоги скарги підтримали.

Представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не прибув, при цьому надав відзив на пред`явлену скаргу. За змістом відзиву зазначає, на виконанні у відділ ДВС перебувало виконавче провадження ВП 9471846, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3506 від 19.09.2002. 04.07.2005 державним виконавцем Трушковою Г.М. було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження. За даними АСВП 23.07.2010 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа. 15.01.2014 виконавче провадження було знищено за закінченням терміну зберігання, а тому перевірити чи існувала заборгованість на о момент арешту майна змоги не має. У зв`язку із наведеними обставинами вважає скаргу безпідставною та просить відмовити у її задоволенні.

З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та їх представників, що відповідає положенням ст. 450 ЦПК України.

Дослідивши доводи скарги та перевіривши їх наданими доказами, суд приходить до висновку про її часткову обґрунтованість, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення закріплені у змісті ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 вересня 2002 року у справі № 2-3506 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти у розмірі 60 гривень щомісячно, починаючи з 09 липня 2002 року і до його видужання.

За даними, що містяться у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, постановою державного виконавця Лівобережного відділу ДВС Карабіц В.Е. від 12.11.2002 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3506 від 19.09.2002. Постановою державного виконавця Трушкової Г.М. від 04.07.2005 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 Постановою державного виконавця Карабіц В.Е. від 23.07.2010 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа до суду, оскільки стягувач не перебуває на обліку у ПФУ як інвалід.

Згідно із довідкою, наданою завідувачем архіву Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.06.2019, матеріали цивільної справи № 2-3506/02 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів були знищенні за закінченням терміну зберігання.

За інформацією, наданою Лівобережним відділом ДВС міста Маріуполь ГтУЮ у Донецькій області, матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3506 від 19.09.2002 також знищені за закінченням терміну зберігання у січні 2014 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакція від 16.02.2010, яка була чинною станом на момент обтяження належного заявникові майна, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Зважаючи на знищення матеріалів цивільної справи та безпосередньо матеріалів виконавчого провадження, суд позбавлений можливості дослідити обставини та дати належну правову оцінку діям державного виконавця при прийнятті ним рішення про обтяження майна боржника, наявності чи відсутності підстав для його застосування станом на 04.07.2005, відсутності підстав для його скасування станом на 23.07.2010 тощо.

Разом із тим, суд приймає до уваги єдиний доказ, наданий учасниками справи, у вигляді інформації, що міститься у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, яка не вказує на наявність підстав, визначених у ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», для збереження чинності застосованого державним виконавцем обтяження при поверненні виконавчого документу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В сенсі наведених обставин та викладених норм суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленої скарги та вважає необхідним скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений державним виконавцем постановою від 04.07.2005.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката Мусієнко Олесі Олександрівни, діючої від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Арешт квартири АДРЕСА_1 та заборону вдчуження майна, належного на праві власності ОСОБА_1 , накладені постановою державного виконавця ВДВС Орджонікідзевського РУЮ м. Маріуполь Трушкової Г.М. серії АА № 543475 від 04.07.2005 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена 20 вересня 2019 року.

Суддя_________________________