Провадження № 4-с/470/2/19
Справа № 2-п-541/2006р
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу реєстрації виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.Н. про проведення розрахунку заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою у якій зазначив, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2006 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку/доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. 09 вересня 2006 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист № 2-п-541/2006р., зі строком пред`явлення до виконання до 09 вересня 2009 року. 13 лютого 2015 року постановою державного виконавця ВДВС Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Він звернувся із заявою до старшого державного виконавця Другого Приморського відділу реєстрації виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.Н. про здійснення перерахунку заборгованості за аліментами у вказаному виконавчому провадженні, додавши довідки про сплату аліментів за минулі роки та довідку про доходи. Однак старший державний виконавець зробила невірний розрахунок, не застосувавши дані про розмір його заробітної плати, та необґрунтовано використавши розмір середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості, у зв`язку з чим безпідставно збільшила заборгованість за аліментами на 17307 грн. 35 коп. Посилаючись на викладене, заявник просив суд скасувати перерахунок заборгованості по аліментам та зобов`язати старшого державного виконавця здійснити повторний перерахунок заборгованості за аліментами зменшивши її на 17307 грн. 35 коп.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Єлісєєв Д.О. в судове засідання не з`явилися, до суду направили заяву про уточнення вимог по скарзі, а саме просили суд визнати неправомірними дії державного виконавця, щодо проведення розрахунку заборгованості за аліментами та скасувати постанову державного виконавця про розрахунок заборгованості за аліментами, а справу розглядати за їх відсутності (а.с.224).

Начальник Другого Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Шуляченко М.Б. направив до суду відзив на скаргу, у якому просив суд вважати недійсним перерахунок заборгованості по аліментам старшого державного виконавця від 01 серпня 2009 року, а справу розглядати за відсутності державного виконавця (а.с.185-186).

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2006 року зі скаржника було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).

На виконання зазначеного рішення суду 09 вересня 2006 року було видано виконавчий лист № 2-п-541/2006р., а за заявою стягувача від 12 лютого 2015 року державним виконавцем ВДВС Комінтернівського районного управління юстиції Марчук О.В. було відкрито виконавче провадження №46509733 про стягнення з боржника аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 (а.с.30,31).

Згідно відомості про рух виконавчого провадження №46509733, воно неодноразово передавалось до різних відділів державної виконавчої служби (а.с.214-215).

Постановою старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Майстерюк Т.М. виконавче провадження № 46509733 було прийнято для виконання від державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області з розрахунком заборгованості по аліментах станом на 25 лютого 2019 року, в розмірі 85821 грн. 51 коп. В подальшому, вказаним державним виконавцем було складено оскаржувану постанову про перерахунок заборгованості по аліментах з урахуванням статистичних даних Одеського обласного управління статистики щодо розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, за період з 2013 року по липень 2019 року, яким встановлено, що станом на 01 серпня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 83322 грн. 95 коп. (а.с.216-217).

При складенні зазначеного розрахунку також були враховані грошові перекази заявника сплачені в рахунок погашення аліментів протягом 2014 -2018 років.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За вимогами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При розгляді скарги на дії державного/приватного виконавця суд повинен перевіряти законність дій виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно частини 1 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За вимогами ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

З системного аналізу зазначених норм законодавства слідує, що законом встановлено декілька варіантів визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а саме: у разі якщо особа не працює - заборгованість за аліментами визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості; у разі якщо в особи наявний заробіток (дохід) - заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення.

З досліджених судом доказів, зокрема з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2015-2016 та 2018 років, періодично отримував дохід у вигляді заробітної плати (а.с.173).

Відповідно заборгованість за аліментами заявника мала б визначатися державним виконавцем виходячи з його фактичного заробітку (доходу), і тільки в разі відсутності такого виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами без урахування вказаних вище доказів наданих ОСОБА_1 суперечить чинному законодавству. Відповідно оскаржуваний перерахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснений державним виконавцем станом на 01 серпня 2019 року на суму 83322 грн. 95 коп. є неправомірним та підлягає скасуванню.

Згідно частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема надіслання виконавчого документу за належністю до іншого органу державної виконавчої служби.

З огляду на вказані вище вимоги Закону, старший державний виконавець Другого Приморського відділу реєстрації виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області зобов`язаний здійснити новий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, з урахуванням даних про його доходи, відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 260-261,447,450,451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. про проведення розрахунку заборгованості по аліментах, задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Тетяни Миколаївни про проведення розрахунку заборгованості по аліментах, станом на 01 серпня 2019 року, в розмірі 83322,95 грн. у виконавчому провадженні №46509733, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-п-541/2006, виданого 09 вересня 2006 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали виготовлено 07 жовтня 2019 року.

Суддя С. А. Луста