СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
№2/760/596/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

28 серпня 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Шнайдера С.В.

представника Відповідача - адвоката Бурячка М.А.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою.

ІІ. Описова частина

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками шляхом виділення ОСОБА_1 кімнати площею 18,1 кв.м з балконом площею 2,8 кв.м, виділення ОСОБА_2 кімнати площею 12,4 кв.м, із залишенням інших приміщень в спільному користуванні.

Позивачка зазначає, що вона та Відповідачка є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , при цьому Позивачці належить частка в розмірі 5/8, а Відповідачці - 3/8 долі.

У позовній заяві Позивач вказує, що квартира АДРЕСА_1 на другому поверсі 16-поверхового будинку та складається з 2 кімнат, одна з яких площею 18,1 кв.м та виходом на балкон площею 2,8 кв.м, а друга - 12,4 кв.м, а також кухні площею 8,7 кв.м, ванної кімнати площею 2,9 кв.м, вбиральні площею 1,3 кв.м.

Враховуючи наявність спору з приводу порядку користування квартирою, яка перебуває у спільній власності, розмір часток сторін у праві власності на неї та наявність в ній двох житлових кімнат, Позивачка просить суд визначити порядок користування нею, виділивши їй більшу за площею кімнату з балконом, в Відповідачці - меншу, площа яких майже відповідає часткам сторін у праві власності на квартиру.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав.

Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував, звертаючи увагу на те, що встановлення такого порядку користування квартирою фактично позбавить Відповідача можливості використовувати єдиний балкон в квартирі, оскільки доступ до нього наявний лише з більшої кімнати, і це є, на його думку, несправедливим.

ІІІ. Мотивувальна частина

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення Сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Встановлено, що Позивачці ОСОБА_1 на праві власності належать 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 . З них 1/2 частина вказаної квартири належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 1 листопада 2002 року, а 1/8 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2015 року. (а. с. 6, 7)

Інші 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 належать на праві власності Відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2015. Вказана обставина підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 липня 2018 року. (а.с. 7)

Спірна квартира, як вбачається з рішення матеріалів справи, має загальну площу в розмірі 59,5 кв. метри. Жила площа складається з двох кімнат площею 12,4 та 18,1 кв.метрів. Окрім того, в квартирі є коридор площею 13,3 квадратних метрів, кухня площею 8,7 квадратних метрів, ванна кімната площею 2,9 квадратні метри, вбиральня площею 1,3 квадратний метр та балкон площею 2,8 квадратних метрів, доступ до якого здійснюється лише з кімнати площею 18,1 кв. метрів.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як вбачається з суті справи, між співвласниками квартири не досягнуто згоди щодо порядку користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою.

Що стосується вимог Позивачки про визначення порядку користування квартирою із виділенням йому для проживання кімнати площею 18,1 кв. метрів, то суд керується наступним.

Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Встановлено, що частка Позивачки у праві власності на квартиру становить 5/ 8 від цілого, а отже на його частку припадає 19,06 квадратних метрів житлової площі.

Позивачка просить виділити йому у користування в квартирі жилу кімнату загальною площею 18,1 квадратних метрів, що не перевищує його частки у праві власності на житло, а отже, не порушує відповідних прав Відповідачки.

У зв`язку з цим житлова кімната площею 12,4 квадратних метрів підлягає передачі в користування Відповідачці, а усі інші допоміжні приміщення квартири, окрім балкону, - залишенню в спільному користуванні.

Посилання представника Відповідачки на те, що визначення порядку користування квартирою у запропонований Позивачкою спосіб призведе до неможливості доступу Відповідачки до балкону, вихід на який є лише з кімнати, яка виділяється ОСОБА_1 , суд оцінює критично.

Враховуючи, що балкон виконує допоміжну функцію, не є обов`язковим елементом житлового приміщення, суд вважає, що відсутність у частині квартири, яка виділяться Відповідачу доступу до балкону не є підставою для відмови у визначенні порядку користування квартирою, запропонованого Позивачем, оскільки такий варіант є єдиним можливим, оскільки площа житлових кімнат у повній мірі відповідає часткам співвласників.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, стягненню на користь Позивача з ОСОБА_2 підлягає сплаті судовий збір в загальній сумі 704,80 гривень.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи наявна копія Договору про надання правничої допомоги 20 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Шнайдером С.В. (а.с. 12-14). Згідно з наявним розрахунком суми гонорару за надану адвокату допомогу, Позивачкою понесено витрати на оплату його послуг в сумі 6500 гривень, що підтверджується копією квитанції від 31.07.2018. (а.с. 15)

Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи відсутність клопотання Відповідачки про зменшення компенсації витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним стягнути з неї компенсацію на користь Позивачки в повному розмірі.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 321, 358, 360, 364, 391 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити наступний порядок користування співвласниками квартирою АДРЕСА_1 :

- виділити співвласнику ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 18,1 квадратних метрів з балконом площею 2,8 квадратних метрів;

- виділити співвласнику ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 12,4 квадратних метрів;

- залишити у спільному користуванні обох співвласників квартири наступні приміщення: коридор площею 13,3 квадратних метрів, кухню площею 8,7 квадратних метрів, ванну кімнату площею 2,9 квадратних метри, вбиральню площею 1,3 квадратний метр.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 7204,80 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: