Справа № 361/3211/19
Провадження № 2/361/2435/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, щовтратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що він на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 листопада 1994 року, є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У вищезазначеній квартирі разом з позивачем зареєстровані - дружина: ОСОБА_3 , 1957 року народження; дочка: ОСОБА_4 , 1980 року народження; онука: ОСОБА_6 , 2000 року народження; онук: ОСОБА_7 , 2004 року народження; колишній чоловік доньки: ОСОБА_2 , 1976 року народження.

Відповідач ОСОБА_2 із 2015 року і по даний час не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, й не здійснює жодних дій, які б вказували на зацікавленість у користуванні житлом. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі позивача, а його реєстрація перешкоджає ОСОБА_1 у здійсненні користування та розпорядження своїм майном, позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 05 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 листопада 1994 року, вбачається, що ОСОБА_1 , є співвласником житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12).

Із довідки про склад сім`ї № 146 від 15 лютого 2019 року, та відповідно до листа Виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 147 від 29 травня 2019 року, відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по теперішній час, за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає (а.с. 17, 22).

Відповідно до акту обстеження житлових умов від 15 березня 2019 року, складеного депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Кадировою А.Т. у присутності сусідів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрований, але з серпня 2015 року не проживає (а.с.18).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та

ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно із ч.4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, що ОСОБА_2 за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право на користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційної суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.