Справа № 465/5836/18 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1168/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2019 року в складі судді Кузя В.Я. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

встановила:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , з участю третьої особи ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син навчається у Національному Університеті "Львівська Політехніка", спеціальність "Публічне управління та адміністрування", вартість навчання за весь період становить 50130,00 грн.

Відповідач коштів на утримання дитини не надає, участі в його житті не приймає, а тому, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 2500 гривень, починаючи з 26.09.2018 року до досягнення сином 23-річного віку або до припинення навчання.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утриманння повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 2500 грн. задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка» в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26 вересня 2018 року до завершення ним навчання, але не довше ніж до 23 років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір з розгляду даної справи в розмірі 704 грн. 40 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , вважає, що рішення підлягає зміні через невідповідність висновків суду обставинам справи в частині розміру щомісячної суми, яка підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі зазначає, що стягнення з нього 2000 грн. ставить його у важке матеріальне становище, оскільки становить більше 50% від його доходу, який згідно довідки ТзОВ «ЮОН» від 06.03.2019 року складає 3700 грн., відтак він не буде мати змогу сплачувати аліменти у такому розмірі.

Звертає увагу на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги, яке матеріальне становище у позивачки, в світлі обов`язку обох батьків утримання повнолітніх дітей.

Також зазначає, що при обранні платної форми навчання позивач та син не узгоджували з ним відповідне питання, не брався до уваги його матеріальний стан та можливість участі в оплаті.

Зазначає, що син поступив на бюджетну форму навчання в університет ім. І. Франка, однак чому не пішов вчитися у цей навчальний заклад, йому не відомо.

Покликаючись на те, що частково визнав позовні вимоги в розмірі 1/4 частині від свого заробітку, районний суд мав стягнути саме такий розмір аліментів виходячи із його доходів.

Просить частково скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2019 року про стягнення з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог, яким стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. місцевий суд виходив з того, що відповідач не заперечує щодо сплати аліментів на користь позивача на утримання повнолітнього сина, при цьому визначаючи їх розмір суд першої інстанції врахував те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька.

Оскільки повнолітній ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, вартість навчання за усі курси становить 50130,00 гривень, відповідач працездатний, немає інших утриманців, відсутні захворювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із врахуванням прожиткового мінімуму на працездатну особу.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2000 року (а.с. 5).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 12.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 4711 (а.с. 6).

Після розлучення спільний син сторін ОСОБА_3 залишився проживати з матір`ю ОСОБА_2 , місце реєстрації підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 15.11.2016 року № 257 (а.с. 7).

Повнолітній ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання за кошти фізичної особи у Національному Університеті «Львівська Політехніка», що підтверджується Довідкою № 68-82-214 від 13.09.2018 року та Договором № 35052-418 від 06.08.2018 року про надання освітніх послуг (а.с. 8).

Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Вартість навчання за весь термін становить 50130,00 грн., зокрема по календарних роках: 2018 рік - 10800,00 грн., 2019 рік - 11880,00 гривень, 2020 рік -13070,00 гривень, 2021 рік - 13070,00 гривень.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 00658 від 06.08.2018 року позивач ОСОБА_2 оплатила за навчання ОСОБА_3 за 2018 рік згідно договору 5400 грн., тобто половину вартості першого курсу навчання (а.с. 10).

15.01.2019 року ОСОБА_2 оплатила іншу частину за навчання на першому курсі сина в розмірі 5400 грн. (а.с. 35).

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 працює на посаді налагоджувальника ливарних машин у ТзОВ «ЮОН». Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 , загальна сума доходу відповідача за березень 2018 року по лютий 2019 року склала 42373,14 грн. (а.с. 59).

Звертаючись з позовними вимогами ОСОБА_2 свої доводи зводила до того, що одній важко утримувати сина, оскільки попри оплату за навчання, продовжує забезпечувати взуттям, одягом, продуктами харчування, тому вважали за можливе стягувати з відповідача аліменти у розмірі 2500 грн.

У відзиві на позовну заяву, як і у апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_1 зазначав, що готовий брати участь у вихованні сина та наданні йому необхідних матеріально-побутових засобів. Звертав увагу на свій дохід та просив не задовольняти позовні вимоги у повному обсязі, а стягнути такі у часті від його заробітку.

Спільний син сторін ОСОБА_3 зазначав, що повністю перебуває на утриманні матері, матеріальної допомоги батько йому не надавав, обіцяв оплачувати його навчання у вузі порівну із матір"ю, однак ухиляється від цього, просить позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджували б розмір доходу позивачки.

Разом з цим, зважаючи на пояснення позивачки та третьої особи, а також доводи апеляційної скарги, які таких не спростовують, колегія суддів погоджується з тим, що витрати по утриманню та у зв`язку з навчанням повнолітнього сина несе його мати ОСОБА_2 .

Таким чином, належними у матеріалах справи доказами підтверджується, що у зв`язку з навчанням син сторін потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, забезпечення певного рівня дозвілля та культурного розвитку, розмір яких (витрат) попри зазначене стороною позивача не підтверджений.

Безумовно навчання ОСОБА_3 на стаціонарній формі навчання виключає можливість власного працевлаштування, тому потреба сина сторін у матеріальній допомозі батьків є очевидною та встановленою, відтак в цій частині колегія суддів погоджується з відповідним висновком місцевого суду.

Разом з тим, наявність у батька, як платника аліментів, можливості надавати таку допомогу повнолітньому сину у заявленому позивачкою розмірі, колегія суддів вважає недоведеним.

Як вже зазначалось, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України.

На переконання колегії суддів, позивач не навела належних доказів необхідності аліментів у відповідному розмірі та того, що відповідач, з врахуванням його місця працевлаштування, має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно.

На думку колегії суддів, є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі, при цьому розмір цих аліментів повинен становити 1500 грн., оскільки аліменти у зазначеному розмірі є справедливими та достатніми з урахуванням бажання відповідача сплачувати такі в розмірі 1/4 частини заробітку, рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини.

В свою чергу, оскільки положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) фактично поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право, доводи скаржника про стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина, який навчається у розмірі 1/4 частки від його доходу, не можуть братися до уваги, оскільки суперечитимуть принципу диспозитивності цивільного судочинства в контексті заявлених позивачкою вимог.

Крім цього, доводи апеляційної скарги про те, що позивачка з сином не порадились з відповідачем стосовно обрання навчального закладу та форми навчання, не беруться до уваги, оскільки на обов`язок батька надавати сину матеріальну допомогу за наявності відповідної можливості, не впливають.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення в частині визначення розміру аліментів необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі по 1500 гривень щомісячно, починаючи з 26 вересня 2018 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23-річного віку.

При цьому, судова колегія враховує положення ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», за якими розмір відрахувань із заробітної плати на аліменти обмежується на рівні 50 відсотків заробітної плати та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», за якою прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2019 року становить 1921 гривні.

У зв`язку з наявністю підстав для часткового задоволення позову (підставністю позовних вимог), відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2019 року змінити.

Стягувати із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 . реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Національному університеті «Львівська політехніка» урозмірі по 1500 гривень щомісячно, починаючи з 26 вересня 2018 року та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23-річного віку.

Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 жовтня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк