ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2019 року про скасування ухвали про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення пенсії.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви до суду задоволено. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахунок пенсії ОСОБА_1 , здійснений відповідно до рішення суду від 30 березня 2018 року у справі №201/15382/16-ц. Ухвалу суду була направлена для виконання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

15 квітня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування зазначеної ухвали з тих підстав, що ОСОБА_1 не подано позовної заяви відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2019 року заяву Головного управління ПФУ від 15 квітня 2019 року задоволено. Скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року про забезпечення доказів у справі № 201/11542/18 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення пенсії.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про її скасування з тих підстав, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено про невиконання Пенсійним фондом ухвали про забезпечення доказів, не вказано про відмову державного виконавця відкрити провадження за ухвалою про забезпечення доказів. Також апелянт зазначив, що розрахунок, наданий Пенсійним фондом на виконання ухвали суду про забезпечення доказів, зроблено без урахування стажу ОСОБА_1 згідно рішення суду від 30.03.2018 року.

У відзиві на апеляційну каргу Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, як законну та обгрунтовану, залишити без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування ухвали про забезпечення позову, суд виходив з того, що станом на 07 травня 2019 року ОСОБА_1 не звернувся до суду з позовною заявою, у забезпечення звернення з якою судом забезпечувалися докази.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частинами 1,3,4 статті 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Відповідно до ч.5 ст.116 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Матеріалами справи встановлено, що із заявою про забезпечення доказів ОСОБА_1 звернувся 22 жовтня 2018 року. Ухвалою суду від 29 жовтня 2018 року її задоволено. 13 грудня 2018 року на виконання зазначеної ухвали Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано розрахунок пенсії ОСОБА_1 згідно рішення суду від 30.03.2018 року.(а.с.9-14).

Як видно з матеріалів справи, у строк, визначений ч.5 ст.116 ЦПК України, ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом після постановлення ухвали про забезпечення доказів не звернувся, тому висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для скасування ухвали про забезпечення доказів є правильним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено про невиконання Пенсійним фондом ухвали про забезпечення доказів та не вказано про відмову державного виконавця відкрити провадження за цією ухвалою не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги з огляду на положення частини 5 статті 116 ЦПК України та не звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Посилання апелянта на те, що розрахунок, наданий Пенсійним фондом на виконання ухвали суду про забезпечення доказів, зроблено без урахування його стажу згідно рішення суду від 30.03.2018 року, не мають правового значення для перевірки правомірності вирішення питання про скасування ухвали про забезпечення доказів з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко