ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 370/1110/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Гусейнов І.Є.,

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року, постановлену в приміщенні суду під головуванням судді Мазки Н.Б., -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця відділу ДВС Макарівського РУЮ Гусейнова І.Є., заінтересована особа ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, 16.03.2017 по цивільній справі №370/2804/16-ц ОСОБА_2 подана заява про уточнення позовних вимог про стягнення з нього заборгованості по виплаті аліментів. До цієї заяви в підтвердження позовних вимог поданий розрахунок заборгованості старшого державного виконавця І.Є . Гусейнова про заборгованість в розмірі 93 605,87 грн. Дата складання цього розрахунку 15.05.2017.

Зазначає, що він з 25.10.2016 року офіційно працює в ТОВ «Хауз бетон», отримує мінімальну заробітну плату, про що був повідомлений державний виконавець на час визначення розміру заборгованості.

Вважає дії державного виконавця по складанню даного розрахунку неправомірними, оскільки державний виконавець здійснюючи розрахунок заборгованості виходив з вимог ч.3 ст.195 СК України, якою передбачено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Просив визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Гусейнова І.Є. при виконанні виконавчого провадження у частині складання розрахунку заборгованості по аліментам від 15.05.2017 року по виконавчому листу №2-1267/2010 та скасувати цей розрахунок.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 .

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця ДВС Макарівського РУЮ Гусейнова І.Є. при виконанні виконавчого провадження у частині складення ним розрахунку заборгованості по аліментам від 15.05.2017 задовольнити, скасувавши цей розрахунок.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд не взяв до уваги його довід про те, що на дату проведення розрахунку державним виконавцем діяла редакція статті 195 СК України, зокрема, частина 2, яка передбачала, що якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримав, з підстав в ній викладених, просив скасувати ухвалу суду, та задовольнити скаргу у повному обсязі.

Інші учасник справи у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлені належно, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що розрахунки старшим державним виконавцем проведено вірно, підстав для її задоволення не вбачав.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законним та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до виконавчого листа №2-1267/2010, виданого 24.12.2010 Макарівським районним судом Київської області, з ОСОБА_1 , не працюючого, на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.10.2010 року.

В матеріалах виконавчого провадження №24120453 відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції міститься особиста заява ОСОБА_2 від 15.02.2016, в якій останній повідомив, що аліменти сплачує в повному обсязі (30% від мінімальної зарплати, так як з моменту розлучення і по даний час є безробітним) (ас.89).

Згідно постанови про перевірку виконавчого провадження №24120453 від 01.03.2016 за підписом в.о. начальника ВДВС Макарівського РУЮ Булашенко В.О., встановлено, що при складанні державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах не було враховано всі довідки «про розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника у Макарівському районі» Головного управління статистики у Київській області за період з 15.10.2010 по 31.12.2015. При виведенні суми заборгованості державним виконавцем до уваги взято за обчислення середньомісячну заробітну плату штатного працівника у Макарівському районі за один квартал поточного року, а не за чотири квартали. Рекомендовано привести у відповідність та здійснити розрахунок заборгованості по аліментам за період з 15.10.2010 по 31.12.2015 та взяти до уваги за обчислення середньомісячну заробітну плату штатного працівника у Макарівському районі чотири квартали кожного поточного року (ас.93).

Згідно особистого пояснення ОСОБА_2 від 17.06.2016, останній ніде не працює і не працював, живе за рахунок батьків (ас.113).

Відповідно довідки №2 від 20.03.2017, виданої за підписом директора, головного бухгалтера ТОВ «ХаузБетон», ОСОБА_2 працює водієм транспортних засобів в ТОВ «ХаузБетон» з 25.10.2016 року. Дохід за період з 25.10.2016 по 28.02.2017 склав 11 189,00 грн (ас.125).

З постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП №24120453 від 05.04.2017 старшим державним виконавцем Макарівського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1267 від 24.12.2010, у зв`язку з чим звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , відраховано із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача ОСОБА_2 у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу, яка станом на 31.03.2017 становить 95849,68 грн (ас.ас. 128, 129).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, борг за період з 15.10.2010 по 25.10.2016 нараховувався згідно довідок Головного управління статистики у Київській області про розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Макарівському районі за період починаючи з 15.10.2010 по 25.10.2016 (дата працевлаштування). Вказано також, що відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України та Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, заборгованість обчислюється, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості(ас.ас.7-9).

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України в редакції станом на дату працевлаштування (25.10.2016), якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Доводи апеляційної скарги, на які посилається ОСОБА_2 підлягають відхиленню, як такі, що спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами. Зміни до ст.195 СК України, зокрема, внесені ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017, а розрахунок заборгованості проведено 15.05.2017, за старою редакцією ст. 195 СК України, враховуючи також відомості про працевлаштування боржника ОСОБА_2 .

Посилання суду першої інстанції на статтю 195 СК України в редакції 17.05.2017 не свідчить про невірне застосування норм матеріального права, оскільки суд в своїх висновках виходив з розрахунків, які складені на час дії та у відповідності до ст. 195 СК України в редакції Кодексу за Законом № 1404-VIII від 02.06.2016.

Разом з тим, встановлено, що відповідно розрахунку заборгованості по аліментах згідно ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» від 15.05.2017, станом на дату працевлаштування - 25.10.2016, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 93 605,89 грн. Борг нарахований згідно довідок Головного управління статистики у Київській області за 2010-2017 роки, про розмір середньої заробітної плати штатного працівника в Макарівському районі починаючи з 15.10.2010 по 25.10.2016 дата працевлаштування (ас.ас.7-9).

Як вбачається з розрахунку заборгованості (ас.ас.131-133) борг за період з 2010 по березень 2017 року нараховувався згідно довідок Головного управління статистики у Київській області про розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Макарівському районі та згідно довідки з місця роботи боржника від 20.03.2017.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасника справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч. 1,2,3 ст. 13 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті справедливе судове рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК -України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 30 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: