Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1295/19
Провадження № 2/273/369/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Васильчук О. В. при секретарі судових засідань Миронюк Л.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баранівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

02.07.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , прийнятий нею у спадщину після смерті баби, посилаючись на неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та реєстрації права власності за померлою (а.с.2-3).

Ухвалою суду від 05.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, витребувано від нотаріуса матеріали спадкової справи, справу призначено до підготовчого засідання, в яке викликано учасників справи (а.с.15-16).

Ухвалою судді Баранівського районного суду від 01.08.2019 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с.21-22).

Позивач до суду не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити (а.с.46 ).

Баранівської міської ради відзиву на позов не надала, у судове засідання свого представника не направила, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позовні вимоги визнає, за умови їх підтвердження належними доказами (а.с. 25).

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області померла баба позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується, копією свідоцтва про смерть (а.с.27).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно копії заповіту від 05.07.1997 року ОСОБА_2 заповіла все своє майно онуці ОСОБА_1 -позивачці по справі ( а.с. 4).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 18.03.2019 , приватним нотаріусом Присяжнюком В.О. заведена спадкова справа (а.с. 6).

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 отримала постанову нотаріуса від 31.05.2019 року №04/2016/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11), за змістом якої, нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та реєстрації права власності за померлою.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва позивачкою не оскаржувалася.

Отже, у ОСОБА_1 відсутні умови для оформлення прав на нерухоме майно в нотаріальній конторі.

Відповідно до копії архівної довідки від 18.01.2019 року № 17-Ц , на день смерті ОСОБА_3 з нею проживали і були зареєстровані - ОСОБА_1 - внука, ОСОБА_4 - правнук, ОСОБА_5 - внук ( а.с. 5 ).

Згідно з довідкою виданною виконавчим комітетом Баранівської міської ради від 26.12.2018 року за № 1587, за померлою ОСОБА_2 рахується житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом, виготовленим Новоград - Волинським МБТІ станом на 19.02.2019 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 46,7 м2, складається з двох кімнат, кухні, коридора, веранди та комори. До будинку відносяться господарські будівлі (а.с. 8-10). У технічному паспорті відсутній штамп «Самовільне будівництво».

За змістом повідомлення Новоград - Волинського МБТІ від 19.02.2019 року №26, право власності на будинок АДРЕСА_1 за померлою ОСОБА_2 не зареєстроване, вартість будинку становить 57983 грн. (а.с.13).

Зазначені обставини також підтверджені матеріалами спадкової справи № 42/2019 наданими приватним нотаріусом Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюком В.О. на запит суду (а.с. 26-45 ).

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що спадкове майно належало померлій на праві власності, однак за життя вона не отримала правовстановлювальний документ та не зареєструвала право власності.

Спадковий будинок був збудований в 1950 році.

Згідно ст.ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою реєстрацією.

Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За приписами ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК УРСР, 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, при чому норми глави 10 "Особиста власність" цього Кодексу не пов`язували наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст.1296 - 1298 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. ст.ст. 4,5,13, 89, 200, 206, 207, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Баранівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення), через Баранівський районний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : О. В. Васильчук