12.08.2019 Справа № 756/1545/17
Справа № 756/1545/17
Провадження 2/756/350/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Даневич А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Києві клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до Державної податкової інспекції в Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про скасування арешту нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Енергобанк» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві), ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про скасування арешту нерухомого майна.

В обґрунтування позову ПАТ «Енергобанк» зазначає, що на рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21.04.2015 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1009-07 від 14.09.2010 року в розмірі 5 415 000 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за банком на квартиру АДРЕСА_1 , відомості про що внесені 01.09.2016 року приватним нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно указана квартира обтяжена шляхом накладення арешту постановою слідчого СВ ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.09.2014 року в межах кримінальної справи за ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України.

Оскільки ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12.10.2016 року банку відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту спірної квартири, ПАТ «Енергобанк» посилаючись на порушення його прав, як власника цього нерухомого майна, просить суд скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі постанови слідчого СВ ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.09.2012 року.

До початку підготовчого засідання від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що вимоги порушені позивачем не підлягають вирішенню в порядку цивільного процесуального судочинства.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Судом установлено, що постановою старшого слідчого СВ ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.09.2012 року, винесеної в межах кримінальної справи № 55-3471 порушеної відносно директора ТОВ «Компанія «Енерготрейд» ОСОБА_3 за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо-великих розмірах за ознаками ч. 3 ст. 212, ч.ч. 2, 3 ст. 366 КК України, накладено арешт все рухоме та нерухоме майно, яке на праві приватної, в тому числі сумісної, власності належить ОСОБА_3 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/10030/14-ц від 21.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30.06.2015 року, позов ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ «Енергобанк», про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено: в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Компанія «Енерготрейд» за кредитним договором № 1009-07 від 14.09.2010 року в розмірі 5 415 000 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.09.2010 року, шляхом визнання права власності за ПАТ «Енергобанк» на квартиру АДРЕСА_1 .

За змістом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01.09.2016 року за ПАТ «Енергобанк» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 12.10.2016 року у задоволенні клопотання ПАТ «Енергобанк» про скасування арешту, накладеного постановою слідчого від 06.09.2012 року по кримінальній справі - відмовлено.

Листом від 28.10.2016 року ПАТ «Енергобанк» звернулося до ГУ ДФС у м. Києві та ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві з клопотанням про скасування арешту накладеного старшим слідчим СВ ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.09.2012 року на квартиру АДРЕСА_1 .

За змістом листа Київської місцевої прокуратури № 3 від 09.11.2016 року та листа слідчого СВ ФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 30.11.2016 року, в провадженні СВ ФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000147 від 14.10.2013 року за підозрою директора ТОВ «Компанія «Енерготрейд» ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 366, ч. 2 ст. 366 КК України та на даний час підстав для зняття арешту не має.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

У ч. 1 ст. 3 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст. 19 ЦПК України, відповідно до ч. 1 якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

При цьому судом враховується, що арешт на спірну квартиру накладено за дії КПК України 1960 року.

Порядок накладання арешту на майно та скасування арешту було урегульовано у статтях 126, 234 КПК України 1960 року.

Після набрання чинності КПК України 2012 року, на час звернення до суду з цивільним позовом позивач мав право захистити свої права відповідно до норм КПК України, у порядку кримінального судочинства.

ЗТаке право передбачене пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року, а саме, що питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з тим з набранням чинності КПК України від 2012 року права власника, який не є учасником кримінального провадження, якщо при проведенні дізнання чи попереднього слідства були порушені його права власника, стали більш захищеними саме заходами кримінально-процесуального закону.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду, розслідуються згідно з положеннями цього Кодексу.

Ця норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України від 2012 року, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Оскільки кримінальна справа, у якій слідчим винесено постанову про накладення арешту на спірну квартиру перебуває в провадженні СВ ФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, яким проводиться досудове розслідування у цій справі, то вирішення питання щодо зняття арешту чи оскарження дій слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України від 2012 року.

Згідно зі ст. 174 КПК України 2012 року інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Зазначені вимоги співпадають з положеннями ч. 4 ст. 21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Тобто чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника, який не є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року.

Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що арешт на спірну квартиру, теперішнім власником якої є позивач накладений в межах кримінального провадження, участі в якому він не брали, на час розгляду справи досудове розслідування в кримінальній справі продовжується, суд дійшов висновку про те, що порушені ПАТ «Енергобанк» вимоги не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261 та 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до Державної податкової інспекції в Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про скасування арешту нерухомого майна - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя