ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» вересня 2019 року

м. Харків

справа № 639/368/18-ц

провадження № 22ц/818/3597/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник позивачів - ОСОБА_3 ,

відповідачі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник відповідачів - ОСОБА_17 . , Харківська міська рада,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алтуніна Т.П.,

позивачі за зустрічним позовом - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представник позивачів - ОСОБА_9 ,

відповідачі за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представник відповідачів за зустрічним позовом - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року в складі судді Труханович В.В.

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алтуніна Тетяна Петрівна про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на об`єкти нерухомості в порядку спадкування за законом, який в подальшому неодноразово уточнювали.

Позовна заява мотивована тим, що 26 січня 2001 року між нею та ОСОБА_11 укладено шлюб, від якого вони мають спільну доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначили, що у 2015 році її чоловік ОСОБА_11 у зв`язку з тяжкою хворобою своєї матері був вимушений переїхати до м. Севастополь, щоб її доглядати. Проте, навіть з часу його переїзду вони підтримували сімейні відносини; вона їздила до нього, навіть на тривалий проміжок часу, тобто вони продовжували бути однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер.

Зазначили, що спадкоємцями майна, яке належало за життя померлого ОСОБА_11 є вона, їхня спільна донька ОСОБА_2 , а також його діти від першого шлюбу ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 За життя, на випадок своєї смерті ОСОБА_11 заповіту не склав.

Таким чином, вони є спадкоємцями першої черги.

Вказали, що після смерті ОСОБА_11 відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Вказаний житловий будинок був придбаний ОСОБА_11 в результаті поділу майна після розлучення з ОСОБА_12 .

Зазначили, що у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, надавши свідоцтво про смерть чоловіка, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м. Севастополя, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії та повідомлено, що згідно законодавства України ОСОБА_11 не вважається померлим, а свідоцтво про смерть є недійсним, оскільки видано на тимчасово окупованій території України.

Ураховуючи окупацію АР Крим, отримати документи встановленої форми про смерть українського зразка не представилось можливим.

Вказали, що даний факт і став перешкодою для оформлення права власності в порядку спадкування на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_11 .

З урахуванням уточнень від 09 квітня 2019 року просили встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на окупованій території України м. Севастополь АР Крим; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 частки спадкового майна (як дружини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 ), яке залишилось після смерті ОСОБА_11 , а саме: право власності на 1/10 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/10 частку спадкового майна (як дитини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 ), яке залишилось після смерті ОСОБА_11 , а саме: право власності на 1/10 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; вирішити питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з позовом, у квітні 2018 року ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спадковому майні.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_11

Однак, факт смерті стався на тимчасово окупованій території АР Крим, внаслідок чого факт його смерті має бути встановлений лише у судовому порядку.

Зазначили, що заповіт їх батько на випадок своєї смерті не залишив. Спадкоємцями померлого ОСОБА_11 є його дружина ОСОБА_1 та четверо дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 .

Вказали, що до складу спадкового майна входить Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті батька вони прийняли, оскільки відповідні заяви були направлені ними засобами поштового зв`язку до спливу встановленого законом строку на прийняття спадщини, а саме 30 червня 2017 року.

Вважали, що вони є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вони мають право на отримання рівних часток спадкового майна.

Зазначили, що на сьогодні ними досі не отримано свідоцтва про право на спадщину через відсутність належного документу, який встановив би факт смерті їхнього батька, а також відсутність правовстановлюючих документів на частину будинку.

Просили визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року, в якому ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року виправлено описку, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задоволено; встановлено факт того, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 63 роки на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, місто Севастополь; визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду в частині визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 права власності у рівних частинах по 1/10 за кожним на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , які належали за життя ОСОБА_11 і увійшли у спадкову масу; усунути від права на спадок відповідачів за їхнім позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та у цій частині ухвалити інше рішення, яким задовольнити їхній первісний позов, шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності у рівних частинах на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , які належали за життя ОСОБА_11 і увійшли у спадкову масу; рішення суду в тій частині, в якій суд встановив той факт, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 63 роки на тимчасово окупованій території АР Крим у м. Севастополі визнають та просять залишити без змін; вирішити питання розподілу судових витрат згідно закону.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважали, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклали позовні вимоги. При цьому зазначили, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вони не звертались до суду першої інстанції з заявою про уточнення своїх позовних вимог та із заявами про визнання зустрічних позовних вимог, не підписували такі заяви та до отримання оскаржуваного рішення про них не знали; що жодних заперечень адвокатом Натиною А.О . на зустрічний позов подано не було та не були і заявлені цим адвокатом їхні вимоги та заперечення у відповідності до статті 1224 ЦК України, а матеріали справи не містять документів про оплату боргів за комунальні послуги та інші платежі, які вони погашали за ОСОБА_11 протягом останніх років його життя у м. Севастополі за квартиру АДРЕСА_4 , в якій він проживав та помер; натомість, у матеріалах справи є заява від 07 квітня 2019 року подана до суду 09 квітня 2019 року адвокатом начебто від їхніх імен та в їхніх інтересах, в якій він заявляє про зменшення позовних вимог, проте, ця заява ними не підписувалась, а підписана особисто адвокатом Натиною А.О., також наявна заява від 09 квітня 2019 року, в якій він підтверджує, що вони визнають зустрічний позов та підтримують свою заяву про зменшення первинних позовних вимог; що до вказаної заяви були надані документи на підтвердження повноважень адвоката Натини А.О. на представлення їхніх інтересів у цьому судовому провадженні, а саме копії адвокатських ордерів та договорів про надання правової допомоги - адвокатських послуг № б/н від 01 січня 2019 року, проте, вони договорів про надання правової допомоги - адвокатських послуг № б/н від 01 січня 2019 року з адвокатом Натиною А.О. не укладали і не підписували, підписи зроблені від їхніх імен, але не ними, тобто іншими особами або просто підроблені; що ОСОБА_11 01 січня 2019 року перебувала у м. С. Петербурзі (РФ) і приїхала до м. Харків лише 11 січня 2019 року; що оскаржуване рішення суду в частині розподілу прав власності на спадкове нерухоме майно має бути скасовано, оскільки ухвалено судом за результатом розгляду заяв та позицій, поданих та висловлених неналежним представником всупереч їхніх позицій без підтверджених повноважень ОСОБА_3 ; що усі витрати на поховання та оформлення відповідних процедур були вчинені ними; жодної участі відповідачі у цьому не брали ані особисто, ані фінансово; що жодної участі у житті ОСОБА_11 діти від першого шлюбу не приймали; що тільки вони приїжджали до ОСОБА_11 у м. Севастополь, допомагали у побутових питаннях, доглядали його під час його лікування вдома та у лікарні, сплачували всі рахунки та послуги, у тому числі борги за комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_4 ; що ОСОБА_11 напевно саме тому заборонив давати відповідачам адресу у м. Севастополі, куди він переїхав, і навіть заборонив давати свій номер телефону, не бажаючи постійно обговорювати з ними фінансові та квартирні питання, тим більше, що він і вони, як його родина, останнім часом у розкоші не жили, отже є підстави для застосування приписів статті 1224 ЦК України.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_11 .

Після смерті ОСОБА_11 відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

З відповіді Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради № 6102/04-13 від 29 травня 2018 року вбачається, що в наявних архівних матеріалах інвентаризаційних справ Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради інформація про актуальний стан державної реєстрації права власності відсутня, містяться реєстраційні відомості станом на 31 грудня 2012 року.

Згідно наявних архівних матеріалів реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року проведено Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради наступним чином: Ѕ частина за ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 вересня 1996 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-8055; Ѕ частина за ОСОБА_15 на підставі рішення народного суду Жовтневого району м. Харкова від 25 квітня 1969 року, справа № 2-668 (а. с.129 том 1).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_11 є його дружина ОСОБА_1 , донька від цього шлюбу ОСОБА_2 , а також діти від першого шлюбу ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16

01 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулися з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніній Т.П. на підставі чого заведено спадкову справу № 13/2017.

16 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніній Т.П. з заявою про прийняття спадщини, оскільки проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину.

30 червня 2017 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 на адресу Сьомої Харківської державної нотаріальної контори направили заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05 липня 2017 року Сьома Харківська державна нотаріальна контора направила вказані заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніній Т.П., оскільки згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48294785 від 05 липня 2017 року, 01 липня 2017 року заведена спадкова справа № 13 після смерті ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому 31 березня 2018 року ОСОБА_4 , 03 квітня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 особисто звернулися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т.П. з заявами про прийняття спадщини.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що всі спадкоємці прийняли спадщину, оскільки ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем, а ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 звернулися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 в передбачений чинним законодавством строк.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т.П. № 385/01-16 від 16 грудня 2017 року, наданого ОСОБА_1 згідно пункту 4.14 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Місце відкриття спадщини підтверджується, зокрема, довідкою про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця. За відсутності зазначених документів не можливо встановити місце відкриття спадщини, факт прийняття ОСОБА_1 спадщини та коло спадкоємців, що прийняли спадщину. ОСОБА_1 була надана довідка Державного унітарного підприємства Севастополя «Єдиний інформаційно-розрахунковий центр» про реєстрацію місця проживання померлого ОСОБА_11 від 19 травня 2017 року.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

У зв`язку з чим роз`яснено, що у разі не надання вказаного документу, запропоновано ОСОБА_1 для встановлення цих фактів звернутися до суду (а. с.27 том 1).

Згідно листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т.П. № 386/01-16 від 16 грудня 2017 року ОСОБА_2 роз`яснено, що їй необхідно надати документи, що підтверджують факт прийняття нею спадщини після померлого ОСОБА_11 , а у разі їх відсутності звернутися до суду для вирішення цього питання (а. с.28 том 1).

З листів приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Алтуніної Т.П. № № 53/02-14, 52/02-14 від 03 квітня 2018 року, № 49/02-14 від 31 березня 2018 року, наданих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 вбачається, що нотаріусом сповіщено спадкоємців про те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Алтуніна Т.П. про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на об`єкти нерухомості в порядку спадкування за законом.

У зв`язку з чим роз`яснено, що до винесення рішення у вищезазначеній цивільній справі, ніяких дій щодо оформлення спадщини вчиняти неможливо. Якщо спадкоємці вважають, що їхні права порушені, запропоновано звернутися до суду за захистом своїх прав (а. с.77, 78, 79 том 1).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За змістом пункту 4.9 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців необхідно витребувати документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Матеріали справи свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_11 є п`ять спадкоємців першої черги за законом.

Всі спадкоємці прийняли спадщину. ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем. ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 звернулися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 своєчасно.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права дійшов обгрунтованого висновку, що частка кожного спадкоємця з Ѕ частини житлового будинку становить 1 / 10.

Доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального права, а саме того, що суд прийняв договір про надання правової допомоги, який вона не підписувала та клопотання про уточнення позовних вимог від 09 квітня 2019 року є безпідставними, виходячи з наступного.

В пункті 1 договору про надання правової допомоги від 27 листопада 2017 року, 01 січня 2018 року та 01 січня 2019 року зазначено об`єм послуг, який здійснює адвокат, в якому, зокрема, зазначено, що адвокат має право підписувати процесуальні документи від імені клієнта та має всі права, передбачені ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягала на тому, що вона не підписувала договір про надання правової допомоги. Проте, клопотань щодо проведення судової почеркознавчої експертизи в суді апеляційної інстанції не заявляла.

Вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо того, що спадкоємців за зустрічним позовом необхідно усунути від спадкування, оскільки вони ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, судовою колегією не приймаються, оскільки в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Як вбачається з матеріалів справи вимог щодо усунення від спадкування відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в суді першої інстанції не заявляли.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст. 375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.