ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Черкаси

справа 711/6527/19

Провадження № 22-ц/821/476/19

Черкаський апеляційний суд в складі:

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач- акціонерне товариство «Кредобанк»;

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Чирви Віталія Григоровича на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2019 року (постановлену в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Позарецької С.М.) про забезпечення позову у справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

12 серпня 2019 року АТ «Кредобанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.02.2017 № 6424/2017 в розмірі 141 310 грн. 90 коп.

Одночасно з поданням вказаного позову позивачем скеровано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка мотивована тим, що відповідачем ОСОБА_1 протягом досить тривалого часу не виконувались умови спірного кредитного договору, впродовж його дії з боку відповідача допускались прострочення чергових платежів.

Станом на 22 липня 2019 року в ОСОБА_1 мається заборгованість на загальну суму 141310 грн. 90 коп. Отже, вважає, що відповідач в майбутньому може ухилятися від своїх зобов`язань по сплаті коштів за кредитним договором.

Водночас АТ «Кредобанк» повідомляє, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки КІА, модель CEED, 2013 року випуску, об`ємом двигуна 1396 куб см, дата реєстрації 12 липня 2017 року.

Заявник вважає, що на даний час є всі підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, а отже, застосування вказаного заходу відповідатиме його призначенню та меті застосування. АТ «Кредобанк» вважає, що накладення арешту на рухоме майно ОСОБА_1 є належним видом забезпечення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За викладених обставин та посилаючись при цьому на ст.ст. 149-152 ЦПК України, просив суд, - задовольнити заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 , а саме, - вказаний транспортний засіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2019 у задоволенні заяви АТ «Кредобанк» про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заявником не наведено жодних об`єктивних даних, які б свідчили про існування у відповідача ОСОБА_1 реальної загрози виникнення у нього бажання погіршити свій матеріальний стан, шляхом відчуження на користь третіх осіб, належного йому рухомого майна - транспортного засобу марки KIA, модель CEED, 2013 року випуску, наявність якого підтверджується даними з МВС України б/н та дати.

Крім того, відсутні дані про вартість належного відповідачу ОСОБА_1 майна, враховуючи ціну позову, тобто співмірність заявленим вимогам. Будь-яких доказів в обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову, заявником не наведено та не надано, враховуючи, що виконання кредитного договору від 03 лютого 2017 року вже забезпечено договором застави транспортного засобу від 03.07.2017 на купівлю якого і брався кредит та договором поруки від 03.02.2017, укладеним між АТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_2

Заява не містить посилань на обставини, що свідчать про можливість відповідача здійснити відчуження, переоформлення належного йому майна на інших осіб з метою невиконання судового рішення, також не містить обґрунтування та не вказує на достатність підстав для її задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 05 вересня 2019 року, представник АТ «Кредобанк» - адвокат Чирва В.Г., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу та постановити нову якою повністю задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки KIA, модель CEED, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 куб. см. дата реєстрації 12 липня 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано факт тривалого невиконання відповідачем умов кредитного договору, в результаті чого утворилася заборгованість яку просив стягнути позивач.

Крім того, скаржник вважає ціну позову та вартість майна, відносно якого останній просив забезпечити позов шляхом накладення арешту, співмірними.

Водночас суд першої інстанції посилаючись на забезпечення виконання кредитного договору № 6424/2017 від 03 лютого 2017 року відповідними договорами застави та поруки не врахував той факт, що 25 березня 2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу Черкаської області Чуприн Т.П. було закрито ВП № 58147714 в зв`язку із реалізацією предмету застави, який належав відповідачу, однак коштів від реалізації заставного майна було недостатньо для задоволення вимог стягувача. За викладених обставин, позивач переконаний, що існує реальна загроза відчуження належного відповідачу рухомого майна, що утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника АТ «Кредобанк» - адвоката Чирви В.Г. на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 вересня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 03 жовтня 2019 року з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

12 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідачів з позовом про солідарне стягнення кредитної заборгованості, одночасно скерувавши до суду заяву про вжиття заходів забезпечення поданого позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, належне на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , зокрема транспортний засіб марки КІА, модель CEED, 2013 року випуску, об`ємом двигуна 1396 куб см, дата реєстрації 12 липня 2017 року.

При цьому позивач АТ «Кредобанк» вказав на наявність спору щодо стягнення заборгованості, в т.ч. із відповідача - боржника ОСОБА_1 на користь позивача, що виникла з підстав невиконання ним умов кредитного договору від 03 лютого 2017 року, за яким останнім отримано кредит в розмірі 1 244 734 грн. 30 коп. для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу VOLVO, модель ХС90, 2016 року випуску.

Водночас виконання зобов`язань, які виникають з цього договору забезпечується договором застави вказаного транспортного засобу від 03 липня 2017 року, укладеним між сторонами та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу (реєстр №5377) та договором поруки від 03 лютого 2017 року, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_2

28 листопада 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2464, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки VOLVO, модель XC90, 2016 року випуску, номер шасі ( кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1969 куб. см. колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1

21 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито ВП № 5814714. Предмет застави реалізовано, у зв`язку з чим 25 березня 2019 року вказане виконавче провадження було завершено, однак суми від реалізації майна виявилося недостатньо для погашення повної суми заборгованості за кредитним договором № 6424/2017 від 03 лютого 2017 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до ч. ч. 2 та 1 ст. 258 ЦПК України клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі вирішуються судом шляхом постановлення ухвал, у свою чергу, ухвала є судовим рішенням.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про невідповідність висновків, викладених у оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 5 та 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановлює ухвалу.

З аналізу статей 150 - 153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в пунктах 1 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Кредобанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості заборгованості.

Відповідно до заявлених позовних вимог, між сторонами існує спір суб`єктом якого є неналежне виконання умов укладеного між сторонами договору кредиту забезпеченого договором застави транспортного засобу VOLVO, модель XC90, 2016 року випуску від 03 липня 2017 року та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу (реєстр № 5377) та договором поруки від 03 липня 2019 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 .

Зміст апеляційної скарги містить відомості про те, що 25 березня 2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу Черкаської області Чуприн Т.П. було закрито ВП 58147714 в зв`язку з реалізацією предмета застави, який належав відповідачу ОСОБА_1 , однак коштів від реалізації заставного майна було недостатньо для задоволення вимог стягувача яким відповідно являється АТ «Кредобанк». Водночас будь-якими достовірними та належними доказами даний факт позивачем не підтверджений.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігати ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не з`ясовано усіх обставин, що мають істотне значення для справи та не надано їм належної оцінки, є безпідставними.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та апеляційну скаргу, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, зокрема, співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість наведених у них доводів.

Так, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить посилань на вартість рухомого майна на яке позивач просить накласти арешт в забезпечення виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача 141 310,90 грн.

У свою чергу в апеляційній скарзі скаржник, підкреслюючи свою позицію щодо співмірності, зазначає про те, що реальна середня ринкова вартість транспортного засобу, аналогічного тому на який просять накласти арешт, а саме KIA, модель CEED, 2013 року випуску, становить від 250 000 грн. до 340 000 грн. Тому скаржник вважає, що від реалізації належного відповідачу транспортного засобу можливо в повному обсязі погасити заборгованість за спірним кредитним договором, у разі задоволення заявлених позовних вимог.

Отже вартість рухомого майна, на яке позивач просить накласти арешт, за твердженням самого скаржника, мінімум у двічі перевищує розмір кредитної заборгованості про стягнення якої заявлено позовні вимоги.

Невмотивованими є також доводи апеляційної скарги стосовно існування реальної загроза відчуження належного відповідачу ОСОБА_1 рухомого майна, що утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За викладених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявником не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття цих заходів унеможливить виконання рішення суду, та водночас не надано належних доказів щодо наявності співмірності заявлених позовних вимог заходам забезпечення позову і необхідності накладення арешту на транспортний засіб марки KIA, модель CEED, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 куб. см. дата реєстрації 12 липня 2017 року, належний ОСОБА_1 , із врахуванням того, що ціна позову складає 141 310 грн. 90 коп.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вони не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Кредобанк» - адвоката Чирви Віталія Григоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текс постанови складено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак