КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №369/5249/19
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року (суддя Медведський М.Д.) про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та скасування постанови головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міщенко Лариси Миколаївни, заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 ,

встановила:

у квітні 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міщенко Л.М., вчинені в межах виконавчого провадження № 56477433, скасувати постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору від 22 жовтня 2018р. в рамках виконавчого провадження № 56477433. Також ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на подачу скарги, посилаючись на те, що 18 січня 2019 року звертався до суду з аналогічною скаргою, яка ухвалою судді від 11 березня 2019 року була визнана неподаною та повернута скаржнику, що не позбавляє його права на повторне звернення зі скаргою відпводіно до ст. 185 ЦПК України.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року скаргу залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заявник посилається на безпідставне не застосування судом ст. 185 ЦПК України та не врахування тієї обставини, що він повністю усунув недоліки попередньої скарги.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Головний державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міщенко Л.М. тастягувач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлени -

ми про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.63, 64), у судове засідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник подав скаргу на рішення державного виконавця після закінчення встановленого законом строку для її подачі, а зазначені ним причини для поновлення строку визнав неповажними.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судді ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міщенко Л.М. від 15 червня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56477433 по виконанню виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 16 травня 2018 року.

Постановами головного державного виконавця від 22 жовтня 2018 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 469грн та виконавчий збір у сумі 7446грн.

ОСОБА_1 стверджував, що про винесення оскаржуваних постанов державним виконавцем він дізнався 15 січня 2019р.

Отже, строк звернення до суду зі скаргою на дії та постанови державного виконавця закінчився 25 січня 2019р.

Таким чином, з даною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду поза межами строку, встановленому ст. 449 ЦПК України.

Суд першої інстанції не визнав поважними причинами пропуску процесуального строку повторне звернення зі скаргою після повернення первісної скарги, яка була подана до суду з порушенням вимог статей 185 та 447 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування незаконності судового рішення в цій частині.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд неправомірно не застосував положення ст. 185 ЦПК України про те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, колегія суддів вважає безпідставним, так як частина 7 статті 185 ЦПК України не містить норми, що повторне звернення до суду після усунення недоліків первісної заяви, автоматично поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом для такого звернення.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, ОСОБА_1 не позбавлений можливості захистити свої права, звернувшись до відповідного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суддею першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, тому підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк