справа № 361/1547/19
провадження № 2/361/1934/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Срібної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зміну предмету позову (а. с. 39-42), просив встановити порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виділити йому у користування у даній квартирі житлову кімнату площею 9,7 м2 та залишити у загальному користуванні співвласників коридор площею 12,7 м2, кухню площею 6,4 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2 та вбиральню площею 1,5 м2.

В обґрунтування позову зазначав, що він та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , йому у цій квартирі належить ј частка, відповідачам у цій справі, двом його дочкам належить по ј частки квартири у порядку приватизації та по 1/8 частки у порядку спадкування після смерті їхньої матері та його дружини ОСОБА_4 , яка у листопаді 2000 року загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Після смерті дружини він із відповідачами тривалий час проживали разом. Однак з часом обидві дочки побудували власне життя та стали проживати окремо. У 2009 році він познайомився з ОСОБА_5 , якій запропонував проживати разом із ним однією сім`єю у даній квартирі. З цього моменту між ним і відповідачами виникають непорозуміння та сварки щодо порядку користування належною їм на праві спільної часткової власності вказаною квартирою. На момент подачі позову відповідачі у квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують та не компенсують йому понесені ним витрати на утримання квартири. У зв`язку з реєстрацією місця проживання у квартирі двох його повнолітніх дочок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , він не може отримати субсидію та інші пільги, що передбачені законодавством для осіб пенсійного віку. Вирішити у досудовому порядку питання порядку користування квартирою між співвласниками не виявилося можливим, тому він змушений був звернутися до суду з цим позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав заяву до суду, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів адвокат Гаєвський О.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачами позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .

У цій квартирі сторонам на праві спільної часткової власності у порядку приватизації на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1997 року належить по ј частки даної квартири, тобто ѕ частки. Інша ј частка цієї квартири, що належала померлій ОСОБА_4 , у рівних частках по 1/8 частки кожній належить відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у порядку спадкування на підставі свідоцтв про право на спадщину від 08 грудня 2009 року, виданих Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстрованих у реєстрі за № 1-3719, № 1-3720, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (довідка за № 155761667 від 11 лютого 2019 року).

Відповідно до технічного паспорту вказана вище квартира загальною площею 64,6 м2, житловою площею 38,7 м2 складається з трьох житлових кімнат площею 17,5 м2, 11,5 м2 і 9,7 м2, коридору площею 12,7 м2, кухні площею 6,4 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2 та вбиральні площею 1,5 м2.

Із довідки № 791 від 26 лютого 2019 року, виданої Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора - 1", вбачається, що у зазначеній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , дві його дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідачі у справі, та дві його онуки ОСОБА_6 , 1996 року народження, та ОСОБА_7 , 2003 року народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

За змістом ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач ОСОБА_1 заявив вимоги про виділення йому у користування у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 , загальною площею 64,6 м2, житловою площею 38,7 м2, меншої за площею житлової кімнати площею 9,7 м2 та залишення інших приміщень квартири: коридору площею 12,7 м2, кухні площею 6,4 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2 і вбиральні площею 1,5 м2 у спільному користуванні сторін.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання заявлених позовних вимог обома відповідачами, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 між співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користування житлову кімнату площею 9,7 м2 у квартирі АДРЕСА_2 .

Житлову кімнату площею 17,5 м2 та житлову кімнату площею 11,5 м2 у квартирі АДРЕСА_2 залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Коридор площею 12,7 м2, кухню площею 6,4 м2, ванну кімнату площею 2,6 м2 та вбиральню площею 1,5 м2 залишити у загальному користуванні співвласників.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.