ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7947/19 Справа № 199/3654/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АСКО Донбас Північний про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та об`єднаним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, та об`єднаним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Позивачі звернулися до суду з клопотанням про застосування до відповідача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_4 заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами у вигляді максимального штрафу у сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на те, що протягом розгляду даної справи відповідач та його представник тричі: 07.11.2018 року, 12.02.2019 року та 07.05.2019 року надавали до суду безпідставні та нічим не обґрунтовані заяви про відвід судді, використовуючи чинний процесуальний механізм відводу судді для безпідставного затягування строків розгляду даної цивільної справи. За кожною із заяв про відвід, окремо, провадження у справі зупинялося та ухвалами суду було відмовлено у їх задоволенні.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2019 року клопотання позивачів про застосування заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України за зловживання процесуальними правами штраф у розмірі 3 000 гривень.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про її скасування з тих підстав, що усі заяви про відвід судді, на його думку, є обгрунтованими та не мали на меті затягування розгляду даної справи.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву позивачів про застосування до відповідача та його представника заходів процесуального примусу за зловживання процесуальними правами, суд виходив з того, що зазначеними особами тричі протягом розгляду справи заявлялися відводи судді, що суд розцінив як спробу затягування розгляду справи, оскільки усі три заяви були подані до суду після закінчення підготовчого судового засідання та призначення розгляду справи по суті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, у тому числі, диспозитивність і неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Виходячи з аналізу змісту статті 13 ЦПК України, одним із аспектів принципу диспозитивності цивільного судочинства є розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог законодавства України, і в межах заявлених нею вимог.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України).

До кола основних прав учасників справи належить право подавати заяви та клопотання і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Спеціальним правом учасника справи є право подати заяву про відвід судді. Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні користуватися процесуальними правами добросовісно; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання заяви за відсутності підстав, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання виконання судового рішення.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Згідно із частиною першою статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Як видно з матеріалів справи, у судовому засіданні 23.08.2018 року було закінчено підготовче судове засідання та дана цивільна справа призначена до розгляду по суті позовних вимог.

У судовому засіданні 07.11.2018 року відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про відвід судді Якименко Л.Г., посилаючись на те, що вона висловила прихильність до позивачів та продемонструвала свою упередженість у розгляді справи при обговоренні клопотання, у звязку з чим провадження по справі було зупинено на час розгляду заяви про відвід судді.

Ухвалою суду від 14.11.2018 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Якименко Л.Г. відмовлено.

У судовому засіданні 12.02.2019 року представник відповідача ОСОБА_4 заявив клопотання про відвід судді Якименко Л.Г., посилаючись на те, що суддя Якименко Л.Г. при обговоренні клопотання відповідача ОСОБА_1 про відвід судді висловила свою особисту думку щодо неналежного професійного рівня адвоката Шапарькова Д.Є., чим підкреслила свою упередженість у розгляді справи.

Ухвалою суду від 14.02.2019 року у задоволенні заяви про відвід судді Якименко Л.Г. відмовлено.

У судовому засіданні 07.05.2019 року відповідач ОСОБА_1 надав заяву про відвід судді Якименко Л.Г., посилаючись на те, що він 06.05.2019 надіслав поштою до Вищої ради правосуддя скаргу на дії судді Якименко Л.Г., що унеможливить її неупереджене та об`єктивне ставлення під час розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 13.05.2019 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Якименко Л.Г. відмовлено.

Беручи до уваги наведені обставини, ухвали про відмову у задоволенні заяв про відвід судді Якименко Л.Г., а також те, що позивач та його представник тричі подавали заяви про відвід судді поза межами встановленого законодавством України строку, колегія суддів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання подання вказаних заяв про відвід судді зловживанням процесуальними правами, яке, як наслідок, тягне за собою застосування заходів процесуального примусу.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо обгрунтованості його заяв про відвід судді Якименко Л.Г. не можуть бути підставою для скасування законної ухвали, оскільки спростовуються ухвалами суду від 14.11.2018 року, 14.02.2019 року та 13.05.2019 року про відмову у задоволенні заяв про відвід судді, у яких дано правову оцінку підставам відводу та їх обгрунтованості.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції про застосування до позивача заходів процесуального примусу за зловживання правами у вигляді штрафу у розмірі 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування законної та обгрунтованої ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко