Справа № 727/8403/16-ц
Провадження № 2/727/47/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Кицинюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 10.05.2016 року приблизно о 19.00 годині відповідачка ОСОБА_2 керувала автомобілем марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вулиці Героїв Майдану м. Чернівці при виїзді з двору будинку № 55 , не надала перевагу в русі автомобілю марки «MITSUBISHI GALANT», д.н.з. НОМЕР_3 , під його керуванням, в результаті чого відбулося зіткнення, від якого автомобіль під його керуванням отримав пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.06.2016 року відповідачку ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 344 гривні.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «MITSUBISHI GALANT», д.н.з. НОМЕР_3 , отримав пошкодження передньої частини. В цей же день 10.05.2016 року оцінювач ОСОБА_3 провів експертне обстеження автомобіля, склав звіт №42-984 про визначення вартості пошкоджень автомобіля, згідно з яким ринкова вартість заподіяного матеріального збитку становить суму 149268,85 грн. Також ним були понесені витрати по проведенню експертного дослідження в сумі 1000 грн., яку він сплатив по квитанції №257564 від 23.05.2016 року.

Крім того, відповідачкою через пошкодження автомобіля, йому було завдано моральну (немайнову) шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням автомобіля, який був засобом для його трудової діяльності, він пережив сильний нервовий стрес. Через неможливість використовувати автомобіль, внаслідок його пошкодження з вини відповідачки, який був єдиним засобом для переміщення, ускладнилось його життя, він вимушений терпіти незручності, не може вирішувати свої господарські питання та сімейні проблеми. Розмір моральної шкоди він оцінює в сумі 10000 грн.

А тому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суму 149268,85 грн., моральної (немайнової) шкоди суму 10000 грн. та у відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору суму 1493 грн. і витрат по оплаті звіту спеціаліста про визначення вартості матеріальної шкоди в сумі 1000 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.01.2017 року позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалою суду від 26.04.2017 року дане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Доповнили, що доданий до позовної заяви звіт №42-984 від 10.05.2016 року про визначення вартості пошкоджень його автомобіля в сумі 149268,85 грн. є належним і достовірним доказом, оскільки оцінювач ОСОБА_3 оглядав пошкоджений автомобіль, акт огляду і калькуляцію вартості запчастин підготували спеціалісти СТО, звіт складений на основі належних Методик і висновок у ньому щодо неможливості проведення відновлювального ремонту автомобіля відповідав дійсним його пошкодженням, він відповідає фактичним пошкодженням автомобіля, отриманим з вини відповідачки, який не підлягає відновлювальному ремонту через його недоцільність. Висновок №122-11-17 від 07.03.2018 року судової автотоварознавчої експертизи, проведеної за ухвалою суду судовим експертом Павлишиним Я.Д., щодо вартості відновлювального ремонту його автомобіля вважав необ`єктивним, так як експертиза проведена на підставі вихідних даних, які не відповідають дійсним обставинам справи; вартість відновлювального ремонту визначена по курсу валют не на дату вчинення ДТП, а станом на 29.03.2016 року; розрахунок ринкової вартості автомобіля здійснений з урахуванням моделі нижчого класу цього транспортного засобу, що вплинуло на оцінку розміру завданої шкоди; не надано пояснень з приводу того, чому не взято до уваги всі матеріали справи, а тому він не може бути належним доказом. Просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Доповнила, що позивач 02.03.2017 року звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА», з якою відповідачка уклала договір страхування цивільно-правової відповідальності, як власник автомобіля, із заявою про виплату матеріального збитку і було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 99000 грн., які позивач отримав, так як пошкоджений автомобіль позивача визнано тотально знищеним, однак при зверненні з даним позовом ОСОБА_1 приховав від суду факт отримання ним цього страхового відшкодування. У звіті №42-984 від 10.05.2016 року, складеного ФОП оцінювачем ОСОБА_3 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «MITSUBISHI GALANT», вартість матеріального збитку на дату оцінки становить суму 149268,85 грн. та зазначено, що ремонт автомобіля є економічно доцільним. Однак цей же оцінювач надав під цим же номером та датою до страхової компанії ПрАТ «СК «УНІКА» звіт протилежного змісту, де вказав, що ремонт є економічно недоцільним та його вартість становить 237040 грн. Доданий до позову ОСОБА_1 звіт № 42-984 від 10.05.2016р., складений ФОП ОСОБА_3 , який не є атестованим судовим експертом і не наділений правом надавати висновки про вартість матеріального збитку, не відповідає вимогам чинного ЦПК України, тому не є належним і допустимим доказом згідно з вимогами ст.ст.77-78 ЦПК України. Натомість за ухвалою суду судовий експерт ОСОБА_4 склав висновок №122-11-17 від 07.03.2018 року судової автотоварознавчої експертизи про ринкову вартість та вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля позивача, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля станом на момент ДТП без врахування отриманих пошкоджень становить суму 220425,25 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля внаслідок пошкодження при ДТП 10.05.2016 року складає суму 68540,61 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачу відшкодувала страхова компанія, а тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 149268,85 грн. є безпідставними і задоволенню не підлягають. Також, позивачем не доведено належними і допустимими доказами спричинення йому моральної шкоди та її розмір, не надано доказів того, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу позивач зазнав душевних страждань. Крім того, позивач давно продав пошкоджений автомобіль, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. задоволенню не підлягають. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Також просила стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідачки судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в сумі 13000 грн. та проведенням експертизи в розмірі 2500 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що автомобіль марки «MITSUBISHI GALANT», д.н.з. НОМЕР_3 , належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с.6).

10.05.2016 року приблизно о 19.00 годині відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Героїв Майдану м. Чернівці при виїзді з двору будинку № 55 , не надала перевагу в русі автомобілю марки «MITSUBISHI GALANT», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, від якого автомобіль позивача отримав пошкодження, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.06.2016 року відповідачку ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 344 гривні, що підтверджується копією постанови (т.1 а.с.5).

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Внаслідок зіткнення 10.05.2016 року транспортних засобів сторін, автомобіль позивача «MITSUBISHI GALANT» отримав пошкодження передньої частини, зокрема було пошкоджено: облицювання, решітку, кронштейн, підсилювач переднього бампера; номерний знак і його рамка; фари ліва і права; решітка радіатора; передня панель в зборі; лівий і правий повітрозбірник радіатора; передня права протитуманна фара; захист двигуна центральний, правий і лівий; радіатор кондиціонера і його трубка; радіатор водяний; бачок склоочищувача; вхідний патрубок і корпус в зборі повітряного фільтра; капот; крило переднє ліве; панель правої і лівої фар; вентилятор в зборі; замок капота; кронштейн АКБ; лонжерон передній лівий; подушка двигуна передня і задня; подушка безпеки водія та інші, що зазначено в акті огляду транспортного засобу (дефектній відомості), складеному 12 травня 2016 року оцінювачем ОСОБА_3 (т.1 а.с.8).

Відповідно до звіту №42-984 від 10.05.2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «MITSUBISHI GALANT» (т.1 а.с.7-9), вартість матеріального збитку на дату оцінки становить суму 149268,85 грн. і зазначено, що ремонт автомобіля є економічно доцільним.

Крім того, цей же оцінювач ОСОБА_3 під цим же номером та датою склав інший звіт, який надано Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка», де вказав, що ремонт автомобіля позивача є економічно недоцільним і вартість матеріального збитку становить суму 237040 грн. (т.1 а.с.97-102).

Згідно ст.ст.3, 4, 5 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Як встановлено судом, відповідачкою ОСОБА_2 в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» укладено поліс серії АЕ № 733311 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, на строк з 25 лютого 2016 року до 24 лютого 2017 року (т.1 а.с.121). Відповідно до умов цього договору страхування встановлений ліміт відповідальності (страхова сума) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в сумі 100000 гривень.

Відповідно до ст.ст.22, 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Позивач ОСОБА_1 08.03.2017 року звернувся до страхової компанії ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування (т.1 а.с.89), додавши всі необхідні документи, в тому числі і звіт № 42-984 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «MITSUBISHI GALANT», д.н.з. НОМЕР_3 , від 10.05.2016 року, в якому зазначено, що ремонт автомобіля є економічно недоцільним, ринкова вартість становить суму 237040 грн., вартість відновлювального ремонту - 355402 грн. 02 коп., вартість залишків - 110000 грн. (т.1 а.с.97-102).

Як вбачається із страхового акту (т.1 а.с.94), страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 99000 грн. Вказана сума страховою компанією була перерахована платіжним дорученням №97 від 10.04.2017 року через систему грошових переказів «Аваль-Експрес» і отримана ОСОБА_1 12.04.2017 року в Чернівецькому відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується повідомленням ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» за №3967 від 07.06.2017 року (т.1 а.с.86) та повідомленням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (т.1 а.с.87).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 відповідно до вимог закону отримав у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому автомобіля суму 99000 грн. від страхової компанії, яка застрахувала цивільну відповідальність відповідачки ОСОБА_2 на такий випадок.

Згідно ст.ст.77 ч.1, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд вважає, що посилання позивача ОСОБА_1 на звіт №42-984 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «MITSUBISHI GALANT», від 10.05.2016 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , в якому зазначено, що ремонт автомобіля є економічно доцільним є безпідставним, оскільки він складений оцінювачем ФОП ОСОБА_3 , тобто особою, яка не наділена правом надавати висновки про вартість матеріального збитку, а тому наданий позивачем звіт не є належним і допустимим доказом.

Так, згідно ст.ст.3, 4, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктів 51, 59, 60 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440 з наступними змінами і доповненнями, основним завданням оцінювачів, суб`єктів оціночної діяльності є проведення незалежної оцінки майна, майнових прав, з наданням письмового «Звіту про оцінку», який містить висновки щодо вартості майна, майнових прав та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, а «оцінка майна, майнових прав» - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою відповідними нормативно-правовими актами, при цьому, можуть визначатися ринкова і різні види неринкової вартості майна, майнових прав.

Відповідно до наведеного оцінювач, суб`єкт оціночної діяльності, який має кваліфікаційне свідоцтво за напрямком 1 - «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», може проводити оціночну діяльність, яка полягає у визначенні ринкової та різних видів неринкової вартості колісних транспортних засобів та їхніх складових частин.

Згідно з Законом України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (в редакції наказу від 26.12.2012 року №1950/5), основним завданням атестованих судових експертів є проведення на основі спеціальних знань (наукових, технічних та інших) досліджень матеріальних об`єктів, явищ і процесів з наданням письмових висновків з відповідями на поставлені експерту питання.

Відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 року №301/5, до експертів пред`являється вимога щодо «відповідної» вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста, тобто, у випадку спеціальностей, пов`язаних з дослідженням та оцінкою певного майна, його вища освіта повинна відповідати профілю саме цього майна.

Згідно пункту 2.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які є додатком до зазначеної Інструкції, до числа основних завдань автотоварознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових, внаслідок пошкодження останнього, також автотоварознавчою експертизою можуть вирішуватися питання про складові основного завдання або споріднені з ним, якщо такі питання пов`язані з придбанням та експлуатацією колісних транспортних засобів.

Алгоритм визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (в т.ч. автомобілів) та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власнику (в т.ч. для встановлення страхового відшкодування) регламентується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції і Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 у редакції наказу від 24.07.2009 року №1335/5/1159, а також положеннями «Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу», зареєстрованої у Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.09.2014 року за номером 12.2.03.

Виходячи з вимог зазначених Методик основним фактом, що визначає вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження його колісного транспортного засобу, є вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу від пошкодження. При цьому, для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (КТЗ) і відповідного розміру матеріального збитку, завданого їх власнику, необхідне проведення спеціальних досліджень з визначення характеру, об`єму й номенклатури пошкоджень та відповідних ремонтно-відновлювальних технологічних операцій, з розрахунку-калькулювання вартості відновлювального ремонту, що за змістом і процесом їх виконання не є «оціночними процедурами» та не відповідає поняттю «оцінка майна», передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому не входить у компетенцію оцінювачів, зокрема за спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів».

Для проведення відмічених досліджень фахівець повинен володіти спеціальними знаннями в автомобілебудуванні і технології ремонту транспортних засобів, іншими, перш за все технічними, дисциплінами, а також знати оціночні процедури. При цьому, ст.ст.6, 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не передбачено умов щодо обов`язкової відповідності вищої освіти профілю оцінюваного майна, що, в загальному випадку, виключає можливість оцінювача самостійно вирішувати питання, де є потреба у застосуванні певних спеціальних знань, зокрема у галузі автотоварознавства.

Таким чином, розрахунок вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власникам, у тому числі для встановлення страхового відшкодування, відноситься до компетенції виключно судових експертів автотоварознавців, які атестовані за спеціальністю 12.2 - «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Оцінювачі можуть залучатися до визначення матеріального збитку від пошкодження колісних транспортних засобів лише для визначення ринкової вартості цього майна на момент його пошкодження і (або) його ринкової чи утилізаційної вартості після пошкодження.

Враховуючи те, що ФОП ОСОБА_3 не є атестованим судовим експертом, наданий позивачем складений ним звіт на доказ вартості матеріального збитку в сумі 149268,85 грн., який є предметом позову, не може бути прийнятий судом як належний і допустимий доказ розміру завданої позивачу шкоди від дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідачки. Тим більше, що при розрахунку цієї вартості даним оцінювачем зроблено калькуляцію ремонту з застосуванням програми «Audatex», яку він не мав юридичних підстав використовувати, так як ніяких договірних відносин з ТОВ «Аудатекс Україна» не має, що підтверджується повідомленням цього товариства на адвокатський запит №123 від 23.05.2019 року. Інших достовірних, належних і допустимих доказів матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля в цій сумі позивачем не надано.

Згідно з висновком судового експерта Павлишина Я.Д. №122-11-17 від 07.03.2018 року судової автотоварознавчої експертизи (т.1 а.с.143-160), ринкова вартість автомобіля «MITSUBISHI GALANT», д.н.з. НОМЕР_3 , станом на момент ДТП 10.05.2016 року, без врахування його пошкоджень, отриманих у ДТП, становить суму 220425,25 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля внаслідок пошкодження при ДТП, станом на момент ДТП 10.05.2016 року без врахування запасних частин, які зазначені в Акті огляду транспортного засобу від 12.05.2016 року та не співпадають з калькуляцією ремонту, виконаною в програмі «Audatex», становить суму 68540,61 грн.

Суд вважає, цей висновок експерта у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України належним, допустимим і достовірним доказом, який підтверджує вартість завданого матеріального збитку позивачу пошкодженням його автомобіля з вини відповідачки саме в сумі 68540,61 грн., оскільки експертиза проведена на підставі ухвали суду від 09.08.2017 року, експерту були надані всі матеріали справи, що стосуються пошкоджень автомобіля позивача, сам автомобіль не був наданий з вини позивача ОСОБА_1 , який в судовому засіданні заявив, що у нього немає автомобіля, так як він його продав, цей висновок експерта відповідає вимогам ст.102 ЦПК України.

Таким чином, суд вважає достовірно встановленою ту обставину, що з вини відповідачки ОСОБА_2 внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди 10.05.2016 року пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим йому завдано матеріального збитку, який становить вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 68540,61 грн., яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі, однак, оскільки позивач на законних підставах отримав від ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування в сумі 99000 грн., яка перевищує суму фактично завданої матеріальної шкоди, то правових підстав для стягнення суми 149268,85 грн. з відповідачки немає, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 суми 10000 грн. у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно ст.23 ч.ч.1, 2, 5 ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено судом, з вини відповідачки внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль позивача, у зв`язку з чим він міг зазнати душевних страждань. Однак позивачем, у відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, не надано жодних доказів, на підставі яких суд може встановити обставини завданих йому душевних страждань, зокрема, не надано доказів звернення до лікаря-психолога чи іншого спеціаліста, доказів порушення сну чи погіршення самопочуття, порушення нормальних життєвих зв`язків, ускладнень його життя та зміни способу життя, виїзду на заробітки для утримання сім`ї за кордоном, що автомобіль був засобом для його трудової діяльності, на що він посилався в позовній заяві.

Крім того, в ході судових засідань представник позивача не заперечував ту обставину, що пошкоджений автомобіль позивач давно продав, а тому не відповідають дійсності доводи позивача щодо душевних страждань через неможливість використовувати автомобіль для вирішення власних і сімейних проблем, утримання сім`ї, а тому і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, то у відповідності до вимог ст.141 ч.ч.1 і 2 ЦПК України не підлягають відшкодуванню з відповідачки понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1493 грн., за надання правничої допомоги і за проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 1000 грн.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява представника відповідачки, подана в порядку ст.ст. ст.141, 246, 270 ЦПК України щодо відшкодування понесених відповідачкою судових витрат, які складаються із витрат за надання правничої допомоги по договору про надання юридичної (правової) допомоги №62/17 від 24.03.2017 року в сумі 5400,00, по договору про надання юридичної (правової) допомоги №38/18 від 16.07.2018 року в сумі 7600 грн., витрат на залучення експерта для проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 2500 грн., а всього - 15500 грн.

Згідно ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог про відшкодування судових витрат, оскільки на підтвердження понесення відповідачкою витрат за надання правничої допомоги по договору про надання юридичної (правової) допомоги №62/17 від 24.03.2017 року в сумі 5400,00 грн. не надано детальний опис робіт (звіт чи акт приймання-передачі наданих послуг), виконаних адвокатом.

Щодо звіту про надані послуги в рамках договору про надання юридичної (правової) допомоги №38/18 від 16.07.2018 року, то даний звіт сформований на суму 7500 грн., а не на суму 7600 грн., які сплатила відповідачка згідно з квитанцією.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення із позивача на користь відповідачки судових витрат по сплаті за проведення автотоварознавчої експертизи - 2500 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. та проведенням експертизи в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 04 жовтня 2019 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: