ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/4586/18

провадження № 22-ц/4809/1213/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Кіселика С.А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2019 року у складі судді Павелко І.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на жилий будинок.

В обґрунтування позову зазначила, що 03 серпня 2012 року вона уклала з відповідачем ОСОБА_2 , який є її сином, договір дарування жилого будинку з господарським будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 .

Проте, до теперішнього часу, відповідач ухиляється від належного оформлення договору, до нотаріуса не з`являється, робити цього не має наміру, тому що він є громадянином Росії, військовозобов`язаним, не має можливості приїхати до України, оскільки між країнами існує військовий конфлікт.

Посилаючись на положення статей 220, 334, 640, 717 та 719 ЦК України просила задовольнити позов.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2019 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що чинним на час укладення договору дарування законодавством не було передбачено визнання дійсними договорів дарування, які підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню та державної реєстрації.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що при вирішенні даної справи судом першої інстанції не надано належну правову оцінку доводам позовної заяви і зібраним у справі доказам.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд не звернув уваги, що від відповідач не має змоги приїхати та посвідчити договір дарування будинку нотаріально з Російської Федерації, де постійно проживає через воєнний конфлікт, він позов визнає, вона прийняла подарунок, на час укладення договору в письмовій формі у 2012 році було скасовано обов`язкову державну реєстрацію правочинів вчинених з нерухомістю, а тому є всі підстави для визнання зазначеного договору дарування дійсним з підстав передбачених ч.2 ст. 220 ЦК України.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача визнав апеляційну скаргу.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

03 серпня 2012 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено в письмовій формі договір дарування, за яким ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 житловий будинокз господарським будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 .

АДРЕСА_2 належить відповідачу на підставі договору на право забудови від 25 січня 1991 року №1-175/, посвідченого третьою Кіровоградською державною нотаріальною конторою. Акт готовності від 28 грудня 1994 №944 №21784/140. Право власності зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, витяг №30635719, виданому ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 15 липня 2011 року, номер запису 21784 в книзі 140.

Житловий будинок, у відповідності до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначений в плані під літерою «А», цегляний. житловою площею 87,0 кв.м., загальною площею 149,8 кв.м., під літерою «Д - теплиця, під літерою «З» - навіс, під літерою «II» - вимощення, «№» - ворота «№1» - хвіртка, «б» - балкон, «л» - сходи, розташовані на земельній ділянці площею 366,0 кв. м.

Відповідач передав позивачу правовстановлюючі документи, технічний паспорт на житловий будинок, сам житловий будинок, у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Між сторонами була домовленість оформити договір дарування у нотаріуса в строк до липня місяця 2013 року, але, до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення договору, до нотаріуса не з`являється, робити цього не має наміру, тому що він є громадянином Росії, військовозобов`язаним, не має можливості приїхати до України, оскільки між країнами існує військовий конфлікт.

Суд оцінює неявку відповідача для укладення договору дарування, як ухилення від такої угоди.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору дарування, який відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає державній реєстрації. У зв`язку цим, положення ч. 2 ст. 220 ЦК України не може бути застосовуваними до спірних правовідносин, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, відповідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до положення статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною третьої статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Відповідно до ч.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року N 671 «Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів», чинної на час виникнення спірних правовідносин, державній реєстрації підлягають такі правочини: договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна; договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти; договір довічного утримання (догляду), за якими передається набувачеві у власність нерухоме майно; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж один рік; договір управління нерухомим майном; інші правочини, державна реєстрація яких передбачена законом.

Згідно положень ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч.1 ст. 722 ЦК України).

Як убачається з наведеного чинним законодавством не було передбачено державної реєстрації договору дарування нерухомого майна.

З огляду на зазначене, суд першої інстанцій дійшов неправильного висновку про те, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин у зв`язку з необхідністю державної реєстрації договору дарування нерухомого майна.

Також судом першої інстанції було помилково встановлено факт щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору дарування з огляду на таке.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Встановлюючи факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення спірного договору суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач не працює, і в зв`язку з відсутністю коштів та скрутним матеріальним становищем не має змоги прибути в Україну.

Прим цьому, в позовній заяві причиною неможливості нотаріального посвідчення договору дарування зазначено, що відповідач є громадянином Росії, військовозобов`язаним і через військовий конфлікт не може приїхати до України.

Відтак, позивачем не доведено в чому саме полягає безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги, крім урахованих судом, зводяться до переоцінки доказів у справі та не дають підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин суд першої інстанції не дотримався загальних вимог процесуального права, не дав належну оцінку доказам у справі, неправильно визначив відповідні до них правовідносини та позбавив себе можливості правильно застосувати норми матеріального права, а тому, відповідно до норм ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 03 серпня 2012 року та визнання права власності на зазначений житловий будинок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2019 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді Л.М. Дьомич

С.А. Кіселик