Провадження № 2/225/933/2019
Справа № 225/4456/19
30 вересня 2019 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Мигалевича В.В.
секретаря - Голубової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - Сектор реєстрації місця проживання ВЦА м.Торецьк Донецької області ( м.Торецьк, вул. Маяковського, 26 «а »), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Представник позивача звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2005 року позивач є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_5 . Крім позивача у вказаній вище квартирі також зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_3 , який фактично після розірвання сімейних стосунків, тобто з січня 2018 року у вказаній вище квартирі не проживає Про житлову квартиру відповідач не дбає, комунальні платежі не сплачує, жодної допомоги на утримання житлової квартири не надає. Позивач самотужки несе всі необхідні витрати, пов`язані з утриманням житла.
Отже, у зв`язку з викладеним позивачем ставиться питання про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, оскільки вже понад півтора роки він не проживає без поважних причин у вказаному будинку.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України - заочно.
Представник третьої особи - Сектору реєстрації місця проживання ВЦА м.Торецьк Донецької області в судове засідання не прибув з невідомої суду причини. Причине неявки суду не повідомив. Будь-яких щаяв, клопотань суду не надав.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР).
У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 2005 року, позивач по справі є власником житлової квартири АДРЕСА_5 (а.с. 8-10).
Згідно довідки про склад сім`ї № б/н від 05.07.2019 року, яка видана КП «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради, в квартирі АДРЕСА_5 крім позивача по справі, яка є власником вказаної квартири, також зареєстрований відповідач - ОСОБА_3 (а.с.12).
Судом встановлено, що з січня 2018 року відповідач ОСОБА_3 не проживає у вказаному житловому приміщенні, що підтверджується актом від 08.07.2019 року, підписаним сусідами, та завіреного начальником дільниці ОСОБА_4 (а.с.11).
Таким чином, позивач ОСОБА_5 , як власник вказаного житлового будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися даним будинком на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Наявність реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в будинку позивача обмежує її права, як власника, і вона на підставі ст. 391 ЦК має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 12,13,81, 89,141,263,265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача , яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: