ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

Іменем України

Справа № 622/877/15-ц

Провадження № 22-ц/818/3609/19

08 жовтня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року (суддя Шабас О.С.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення заборгованості, -

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 за договором позики суму боргу в розмірі 174 000 долларів США та 3775 гривень 80 копійок судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що 10 липня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір позики, на доказ укладення відповідного договору 02 липня 2015 року відповідачем надано відповідну розписку. Так, згідно вказаної угоди відповідач позичив у позивача 174000 доларів США, вказану суму зобовязався повернути 10 липня 2015 року. Проте ОСОБА_2 прийняті на себе зобовязання не виконав, в результаті чого в нього виник борг перед позивачем на вказану суму, добровільно погасити існуючу заборгованість відповідач відмовляється, в результаті чого позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом, сплативши судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 та його представники в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року позовні вимоги задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 174 000 доларів США за договором позики від 02 липня 2015 року, допустивши відстрочку виконання судового рішення до 31 грудня 2016 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не було з`ясовано, чи дійсно розписка була складена та підписана ОСОБА_2 власноручно. Крім того, вказувала, що ОСОБА_2 не оримував кошти, окільки в день зазначений в розписці він перебував за кордоном.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі своїх представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначив, що відповідач ОСОБА_2 не заперечував обставин отримання ним грошових коштів у борг від ОСОБА_1 , також не заперечував, що розписка складена ним та підписана особисто. Крім того, зі змісту розписки вбачається, що ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів, яку отримав у позику в іноземній валюті.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження судових рішень є формою перевірки законності та обґрунтованості рішень суду вищестоящим судом з метою скасування чи зміни неправильних судових рішень.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року№ 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1,2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно з частиною 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Як передбачено частиною 1 статті 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обовязків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обовязки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обовязки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обовязки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обовязки останніх.

Будь-який інший правовий звязок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обовязки цієї особи.

Із матеріалів справи вбачається, щоспір виник з приводу невиконання умов договору позики, укладеного між ОСОБА_1 , як позикодавцем та ОСОБА_2 , як позичальником.

ОСОБА_3 - апелянт по справі, стороною вищевказаного договору позики не являється, відповідно, рішення суду про стягнення суми боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 174 000 доларів США за договором позики від 02 липня 2015 року жодних прав, свобод, інтересів або обов`язків апелянта не порушує.

При цьому посилання апелянта на порушення оскаржуваним рішенням її прав стягненням боргу з її чоловіка судовою колегією не приймаються, т.я. апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження цьому. Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 рокустосується виключно стягнення грошових сум за договором позики, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і жодних питань щодо прав та інтересів ОСОБА_3 не вирішує.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 03 лютого 2016 року у справі №6-885цс15 та від 17 лютого 2016 у справі №6-76цс16.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», якщо після прийняття апеляційної скарги до розгляду буде встановлено, що апеляційну скаргу подано особою, яка не брала участі у справі, про права та обовязки якої суд першої інстанції питання не вирішував, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Згідно ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

На підставі вищенаведених норм, зважаючи на те, що рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 рокупитання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 не вирішувалося, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на дане судове рішення підлягає закриттю.

Керуючись п.7 ч. 1 ст. 255, ст. 258, ст. 260, ст. 362, 381,384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 06 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення заборгованості закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І.Овсяннікова

І.П. Коваленко