Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі судді Жупанової І.Б., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.м., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду з вищезазначеною заявою, за якою просить суд, встановити факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Томаківці, Томаківського району, Дніпропетровської області, разом з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини після нього, в будинку АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, 06.10.1963 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились, про що в книзі напису актів громадянського стану про одруження 06.10.1963 р. зроблено відповідний запис за №479. Вказане підтверджує свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 , виданим Бюро запису актів громадянського стану м. Запоріжжя Шевченківської ради депутатів трудящих м. Запоріжжя Запорізької області 06.10.1963 р. Після реєстрації шлюбу заявниці присвоєне поточне прізвище ОСОБА_1 .

31.03.1994 р. виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво №681 про право власності на житло, згідно з яким у спільну сумісну власність заявниці та спадкодавця ОСОБА_2 була передана квартира АДРЕСА_2 . Право власності було зареєстроване Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, про що 01.04.1994 р. було зроблено запис №38391 у реєстровій книзі за №276р, що підтверджує реєстраційним написом на правовстановлюючому документі.

Як вказує заявниця, її чоловік та вона побудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який був оформлений у спільну часткову власність у рівних частках (по 1/2 частці кожному) відповідно до розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради від 17.08.2010 р. №823р, про що 20.09.2010 р. Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Право спільної часткової власності 22.10.2010 р. було зареєстроване Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, що підтверджує витягом про державну реєстрацію прав №27741180 від 22.10.2010 р.

З 08.12.1992 р. спадкодавець ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , натомість заявниця з 05.07.2002 р. зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 . Водночас, як вказує у своїй заяві ОСОБА_1 , вони з чоловіком постійно мешкали в будинку АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік заявниці - ОСОБА_2 , в наслідок чого відкрилась спадщина на усе належне йому майно. Будучи переконаною у тому, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подавала заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Та вже по спливу шестимісячного строку вирішила звернутись до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни, для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, однак отримала відмову із тихмотивів, що факт постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджений відповідними документами, та запропоновано для встановлення даного факту звернутись до суду.

Після смерті спадкодавця залишилося 2 спадкоємці першої черги за законом: заявниця та син подружжя - ОСОБА_5 . Однак 03.06.2019 р. ОСОБА_5 подав нотаріусу Кукурудз Т.Ю. заяву, в якій визнав, що строк на прийняття спадщини після батька пропустив та на спадщину, що відкрилась після ОСОБА_2 , не претендує.

Метою звернення до суду у даній справі, є доведення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини для подальшого вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини.

Доказами якими підтверджується факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є свідоцтво про одруження НОМЕР_2 , свідоцтво № 681 про право власності на житло, свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 823р, витяг про державну реєстрацію прав на нерухоме майно № 31534759, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , довідка про причини смерті № 367, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.06.2019 № 299/02/31.

В процесі підготовки до розгляду справи, було задоволено клопотання заявника та витребувано копі спадкової справи № 45/2019 заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , копія якої знаходиться в матеріалах справи № 336/4035/18.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала свою заяву та пояснила, що її чоловік ОСОБА_2 постійно проживав з нею за однією адресою, шлюбні відносини ніколи не припиняли, спадкодавець ОСОБА_2 помер у лікарні, отримував пенсію за адресою фактичного проживання, а не за адресою реєстрації.

Представник заявника Кукурудз Р.О. підтримав доводи заяви, вказавши, що обставини справи, заява іншого спадкоємця та показання свідків підтверджують викладені у заяві факти.

Зацікавлена особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. подала заяву про розгляд справи без її участі, вирішення заяви залишила на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку заінтересованої особи, покази свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст.1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 , який показав, що є сином спадкодавця та заявниці. Його батько ОСОБА_2 усе життя проживав разом з матір`ю ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 . Спір щодо спадкового майна між ним та заявником - відсутній.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Отже, виходячи з наведеного, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права, іншої можливості встановити ці факти заявник немає.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і вказаний факт, який просить встановити заявниця, підтверджується письмовими матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_5 , наданими в судовому засіданні, згідно яких заявник ОСОБА_1 дійсно постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 263-265, 315-319, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяна Юріївна, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Томаківці, Томаківського району, Дніпропетровської області, разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини після нього, в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Жупанова І.Б.