КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 755/7418/19 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Виниченко Л.М.

24 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.,

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача 15 000 дол. США у рахунок повернення боргу за розпискою від 07.08.2018, судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. на судовий збір 4 358,59 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року відкрито провадження в справі за вищевказаним позовом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Посилається на порушення судом правил підсудності. Зазначає, що справа повинна розглядатися за місцем проживання відповідача, що територіально не відноситься до Дніпровського району м. Києва.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що місце реєстрації відповідача відповідно до відповіді Адресного бюро є та сама адреса, яка міститься в позовній заяві. Вказує, що визначення територіальної підсудності даного спору здійснюється за загальними правилами - за місцем реєстрації відповідача.

У судовому засіданні ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, просила останню залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідач у судове засідання не прибув, будучи повідомленим про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10290/2019
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що подана позовна заява відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та підсудна Дніпровському районному суду міста Києва.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 №3, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

На підставі викладеного можливо зробити висновок, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» зазначено місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а. с. 36).

Таким чином, позивач, скориставшись своїм правом, звернулися до суду з дотриманням встановленої законодавством альтернативної підсудності.

Враховуючи, що відкрито провадження у справі було за місцем реєстрації відповідача - ОСОБА_1 з додержанням правил підсудності, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі правильними.

За наведеного, суд першої інстанції діяв відповідно до вимог процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи повинен відбуватися за місцем проживання ОСОБА_1 , колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи вищевикладені обставини.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26.09.2019.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

Н.В. Поліщук