пр. № 4-с/759/106/19
ун. № 2-1555/2008
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Величко Т.О.,

за участі секретаря Штанько В.О.,

розглянувшии у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Шевченківського РВ ДВС у м. Києві, щодо визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії,

встановив:

В повадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває скарга ОСОБА_1 на дії Шевченківського РВ ДВС у м. Києві, щодо визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії.

Заявник ОСОБА_1 , в обґрунтування вимог скарги посилається на те, що на виконанні у державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Савчука К.П. перебуває виконавче провадження № 44947507 з виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м.Києва № 21555/2008 від 10.06.2008 року.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем був здійснений розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.07.2014 року по 31.01.2018 року, розмір якої становить 36 911,75 грн.

Заявник вважає, розрахунок заборгованості по аліментам є невірним, оскільки державним виконацем не враховано, що хоч заявник і не був офоційно працевлаштований у цей період, однак він сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 , що відтверджується квитанціями про поштові перекази грошових коштів. Крім того, він звертався до начальника ДВС із заявою про звернення стягнення на його (заявника) заробітну плату, однак відповіді на своє звернення не отримав. У зв`язку з чим заявник вважає дії ДВС незаконними.

Крім того, заявник просить також звільнити його від сплати судового збору, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник Шевченківського РВ ДВС у м. Києві до суду не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути скаргу за його відсутності.

Суд, заслухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного відділу ДВС м.Києва від 03.10.2014 року відкрито виконавче провадження № 44947501 з виконання виконавчого листа № 2-1555 від 10.06.2008 року Святошинського районного суду м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заява про примусове виконання надійшла 02.10.2014 року.

Встановлено, що відповідно до складеного державним виконавцем Розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.07.2014 року по 31.01.2018 року становить 36 911,75 грн. (ас. 78).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч.1ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст.19, ст.22 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.

Згідно з ч.3ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Згідно ч.1ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилось їх стягнення.

Відповідно ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Оскільки предметом розгляду скарги, поданої заявником у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, є саме неправомірна дія державного виконавця щодо визначення розміру заборгованості, з урахуванням доказів, наданим боржником, то суд виходить із того, що проведення перерахунку заборгованості по аліментах є обов`язком державного виконавця, оскільки саме в останнього знаходиться виконавчий лист на виконані.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом становлено, що заявник вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам є невірним, оскільки обрахована виходячи із середніх показників на місцевості, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 195 СК України.

Проте, вказане спростовується наданими державним виконавцем відомостей про місце роботи боржника ОСОБА_1 та індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України за період з 01.07.2014 року по 31.01.2018 року, що державним виконавцем було взято при обрахунку заборгованості по аліментам.

При цьому, суд враховує, що заявником в обґрунтування вимоги скарги не було надано суду належних доказів, про офіційне працевлаштування за період нарахування заборгованості по аліментах, надано суду копії чеків ( а.с.15-22), з яких заявником за період з липня 2014 року по січень 2018 року було сплачено аліменти, у розмірі значно нижчому ніж встановлено ч.2 ст.195 СК України на загальну суму 7923,00 грн.

Також, заявником не було жодним чином спростовано наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до положень ст.ст.76,77,78,80,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведені вимоги чинного законодавства України та обставини, встановлені при розгляді даної справи, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Щодо заяви заявника про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, слід зазначити наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Зважаючи на матеріальне становище заявника, враховуючи, що обсяг його щомісячних доходів є нижчим за розмір прожиткового мінімуму, що підтверджується Довідкою про заробітну плату (а.с.26), суд вважає за можливе звільнити заявника від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 76-78, 80-81, 136, 258, 259, 260, 261 447, 451 ЦПК України,

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору при подачі скарги до суду, на підставі п."г"ч.1 ст. 8 Закону України " Про судовий збір".

Скаргу ОСОБА_1 на дії Шевченківського РВ ДВС у м. Києві, щодо визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днгів з часу проголошення.

Суддя Т.О. Величко