27.09.2019 Справа № 756/5218/18
Ун.№756/5218/18
Пр.№2/756/1096/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини, в якому просить суд: усунути ОСОБА_2 від спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 ; усунути ОСОБА_5 від спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається квартири за адресою АДРЕСА_1 . У строк, передбачений законом вона звернулась до П`ятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, про прийняття спадщини із заявами звернулись два онуки: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Її чоловік був особою похилого віку, часто хворів, останні роки не міг самостійно себе обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги, не міг вільно самостійно пересуватись. Його доглядом, забезпеченням ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням по мірі можливостей займалась вона. Про безпорадний стан ОСОБА_4 було відомо відповідачам, які проживають у м. Києві, проте жодного разу вони не приїжджали до свого дідуся і не мали наміру надавати йому будь-якої матеріальної чи іншої допомоги. Лише після смерті ОСОБА_4 відповідачі приїхали до нотаріальної контори та подали заяву про прийняття спадщини. Факт прийняття спадщини відповідачами став відомий їй від державного нотаріуса, який пояснив, що видасть свідоцтво про право власності в порядку спадкування і відповідачам. Організацією похорону, проведення поминального обіду також займалася вона. До того ж, вона сплачувала рахунки за житлово-комунальні послуги. Відповідачі, навіть, не запропонували допомоги, хоча мали змогу матеріально допомагати.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2018 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що ОСОБА_4 являється її чоловіком. У вересні 2011року між ними був укладений шлюб. У 1985році померлим була отримала квартира АДРЕСА_1 . У лютому 1997 року ОСОБА_4 склав заповіт на ім`я свого сина ОСОБА_6 у якому заповів сину своє майно, а саме Ѕ вищезазначеної квартири. Однак його син ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 після його смерті право на спадщину за законом мали його діти ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Між дідусем та онукою ОСОБА_7 було укладено договір про розподіл спадкового майна №9-582 від 25.03.2010р., відповідно до якого Ѕ частина квартири за адресою АДРЕСА_1 перейшла до покійного дідуся. У 1979 року у чоловіка ОСОБА_4 стався інсульт, в 2009р. мікроінфаркт, а в 2016р. повторний інсульт, окрім того йому було виконано ампутацію лівої ноги в зв`язку з чим було присвоєно першу групу інвалідність. Онуки самоусунулися від даних подій, позивачка доглядала чоловіка самостійно. Жоден із відповідачів не запропонував допомогу. Зазначила, що у праві на спадкування має бути справедливість, адже відповідачі не заслужили дану квартиру. На момент смерті її чоловіка вони могли би хоча б провідувати дідуся, фізично допомагати, надавати ліки.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, підтримала позицію, викладену позивачем, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином. 06.08.2018р. надав відзив на позовну заяву відповідно до якого просив суд в позові відмовити( а.с.184-186).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві відповідача ОСОБА_3 . долучених до матеріалів справи (а.с.192-196). Пояснив суду, що позивач всіляко чинила перешкоди у спілкуванні з дідусем, не повідомляла інформацію щодо подій та обставин у житті спадкодавця. Окрім того дідусь отримав спадок від покійного сина, зокрема Ѕ частина квартири та грошові кошти в розмірі 8000,00доларів США. відповідач ніколи не ігнорувала дзвінки та звернення позивача та не змінювала адресу проживання. Позивачем не надано жодного доказу звернення до відповідачів щодо допомоги в догляді за спадкодавцем, а також не довела крайню необхідність у сторонній допомозі, крім піклування як дружини спадкодавця. в матеріалах справи відсутні звернення щодо підтримки позивача у догляді за спадкодавцем до органів соціального захисту населення, які надають адресну, диференційовану допомогу та забезпечують нейтралізацію критичних життєвих ситуацій. які викладені соціально- економічних умов життя, слабким здоров`ям, похилим віком. Також, зазначив, що враховуючи проміжок часу від хвороби дідуся до його смерті, підстав для усунення відповідачів від права на спадкування немає.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2011року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , змінивши прізвище на ОСОБА_10 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14).

Згідно довідки № 7172 від 17 листопада2010 року, виданої КП Житлосервіс Куренівка» ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 17 квітня 1985року (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до П`ятої Київської державної нотаріальної контори в строки визначені законодавством.

15 лютого 2018року до П`ятої Київської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.24).

15 лютого 2018 року до П`ятої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.25).

Згідно листа завідувача П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 25.10.2018, вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено, що дружина померлого ОСОБА_1 згідно ст..1261 ЦК України спадкує-1/2 частину спадкового майна, онуки померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України спадкують Ѕ частину спадкового майна в рівних частках кожному( а.с.233).

Звертаючись до суду з позовом про усунення від спадкування відповідачів, позивач, в обґрунтування даних вимог посилалася зокрема на те, що відповідачі жодним чином не здійснювали догляд за померлим ОСОБА_4 не допомагали в його утриманні та догляді.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що знав за час життя ОСОБА_4 та дружив з ним. За рази потрапляння ОСОБА_4 до лікарні, його онуки жодного разу не відвідали його. Весь догляд на себе взяла позивач. Після смерті ОСОБА_4 , позивач все робила за свої кошти, жоден із онуків нічим не допоміг. Померлий часто жалівся, що онуків він давно не бачив. В той період часу, доглядом за ОСОБА_4 займалася лише позивач, вона готувала їсти, прибирала у квартирі. Сусіди говорили, що все абсолютно робила по догляду позивач.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що відповідачі являється її дітьми. пояснила, що позивачка не зверталася за допомогою до соціальних працівників з приводу догляду за дідусем. Померлий ніколи не скаржилася та не мав ніколи претензій ні до кого.

Згідно ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено, 2016р. у померлого стався повторний інсульт, окрім того йому було виконано ампутацію лівої ноги в зв`язку з чим було присвоєно першу групу інвалідність, позивачка доглядала чоловіка самостійно, однак не довела крайню необхідність у сторонній допомозі, крім піклування як дружини спадкодавця. в матеріалах справи відсутні звернення щодо підтримки позивача у догляді за спадкодавцем до органів соціального захисту населення, які надають адресну, диференційовану допомогу та забезпечують нейтралізацію критичних життєвих ситуацій, які викладені соціально- економічних умов життя, слабким здоров`ям, похилим віком.

З показів свідків вбачається, що позивачем здійснювався повний догляд за померлим ОСОБА_4 , що включало в себе і надання допомоги в обслуговуванні себе, у приготуванні їжі та інших діях. В той же час, вказані факти деяким свідкам, відомі лише зі слів самого позивача. Крім того, покази вказаних свідків не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів в підтвердження самоусунення відповідачів від допомоги по догляду та утриманню померлого, оскільки підтримують позицію позивача.

Крім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто, факт ухилення пов`язується з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. В той же час, вказана умисна діяльність або бездіяльність з боку відповідачів по самоусуненню та ненаданню допомоги померлому ОСОБА_4 не встановлена судом, оскільки стороною позивача жодних беззаперечних доказів в підтвердження даного факту суду надано не було. При цьому, судом також не було встановлено факт безпорадності стану спадкодавця, тобто у суду відсутні будь-які докази в підтвердження такого стану у ОСОБА_4 , який потребував стороннього догляду та допомоги. При цьому, стороною позивача не доведено факту того, що відповідачі не телефонували дідусю та ніколи не приходилив до нього.

Таким чином, судом як не встановлено умисних дій чи бездіяльності відповідачів, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавця ОСОБА_4 , а також не встановлено безпорадного стану спадкодавця, який би вимагав стороннього догляду за останнім, у зв`язку з чим підстав для усунення останніх від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 у суду відсутні.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про усунення від спадщини.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1224, 1266, 1268 Цивільного кодексу України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко