Справа № 127/7830/17
Провадження № 22-ц/801/1888/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кудельського Андрія Анатолійовича

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року, ухвалене суддею Венгрин О.О., повний текст якого складено 01 липня 2019 року

в справі №127/7830/17

за позовом ОСОБА_2 (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про поділ спільного сумісного майна, визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,

та за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідача)

про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Вінницького міського суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна, визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 14.12.1991 по 28.02.2013 та з 07.09.2013 по 08.02.2017 вони з ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі за спільні кошти ними було придбано наступне майно: квартира АДРЕСА_1 , автомобіль Nissan Tilda, р.н. НОМЕР_1 , автомобіль ВАЗ 2121, р.н. НОМЕР_2 , гладкоствольну рушницю "Беретта", а також побудовано будинок по АДРЕСА_2 .

Крім того за власні кошти, отримані від продажу квартири, яка належала їй на праві приватної власності, вона придбала квартиру по АДРЕСА_3 з метою переобладнання її в кав`ярню для ведення підприємницької діяльності.

За таких обставин просила визнати за нею право особистої приватної власності на кав`ярню, що по АДРЕСА_4 ; поділити спільне майно шляхом виділення у її та ОСОБА_1 власність по 1/2 частці квартири по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на автомобіль Nissan Tilda, р.н. НОМЕР_1 , автомобіль ВАЗ 2121, р.н. НОМЕР_2 , гладкоствольну рушницю "Беретта", а також матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , та стягнути на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки зазначеного майна, що виділяється у власність ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна, мотивуючи його тим, що час шлюбу вони спільно з відповідачем придбали майно: квартиру по АДРЕСА_1 , автомобіль Nissan Tilda, р.н. НОМЕР_1 , кав`ярню по вул. Архітектора Артинова , 45 в м. Вінниці. За кошти його батька в період шлюбу будувався житловий будинок по АДРЕСА_2 , який є незавершеним будівництвом.

А тому просив визнати спільною сумісною власністю і поділити, визнавши за ним право приватної власності на 1/2 частку кав`ярні, що по АДРЕСА_4 1 /2 частку квартири по АДРЕСА_1 , та автомобіль Nissan Tilda, р.н. НОМЕР_1 .

Крім того, за час шлюбу ними було спільно придбано рухоме майно:

- набір кавових столиків (3 штуки) разом з 10 стільцями, холодильну вітрину, барну стійку, люстру, газовий котел «Херман», газову плиту, холодильники (2 штуки), бра (3 штуки), посудомийну раковину, столи обробні (2 штуки), комод дерев`яний, набір столів виносних кавових та стільців (9 штук), стіл декоративний, дзеркало, барні стільці (3 штуки), кавомолку професійну, міксер планетарний виробничий, електропіч виробничу, кондиціонер, музичний центр, що знаходяться по вул. Архітектора Артинова, 45 м. Вінниці ;

- гарнітур спальний (ліжко, шафа, комод з дзеркалом, дві тумбочки), люстру кришталеву, професійну кавоварку «La Cimballi», електрочайник, праску, столовий посуд, набір каструль «Zepter», телевізор LG, холодильник, дві книжкові шафи, меблі для вітальні (стінка дерев`яна), посудомийну машину, люстру, пральну машину, кухонний гарнітур, телевізор «Соні», мікрохвильову піч «Самсунг», котел газовий «Вайлант», спальне ліжко двомісне, газову плиту, стіл розкладний дерев`яний, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Просив виділити у його власність телевізор LG, холодильник, дві книжкові шафи, меблі для вітальні (стінка дерев`яна), посудомийну машину, люстру, пральну машину, кухонний гарнітур, телевізор «Соні», мікрохвильову піч «Самсунг», котел газовий «Вайлант», спальне ліжко двомісне, газову плиту, стіл розкладний дерев`яний, що по АДРЕСА_1 , набір кавових столиків (3 штуки) разом з 10 стільцями, холодильну вітрину, барну стійку, люстру, газовий котел «Херман», холодильники (2 штуки), бра (3 штуки), комод дерев`яний, набір столів виносних кавових та стільців (9 штук), стіл декоративний, дзеркало, барні стільці (3 штуки), кавомолку професійну, міксер планетарний виробничий, електропіч виробничу, кондиціонер, музичний центр, що по вул. Архітектора Артинова , 45 в м. Вінниці.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року позови ОСОБА_2 і ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено поділити спільне сумісне майно колишнього подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , виділивши на праві власності:

ОСОБА_2 :

1) 1/2 (ідеальну) частку квартири АДРЕСА_1 ;

2) рухоме майно, що в кав`ярні по АДРЕСА_4 :

- набір кавових столиків (3 штуки) разом з 10 стільцями, вартістю 30000,00 грн,

- холодильну вітрину, вартістю 30000,00 грн,

- барну стійку, вартістю 20000,00 грн,

- люстру, вартістю 5000.00 грн,

- газовий котел "Херман", вартістю 10000,00 грн,

- газову плиту, вартістю 3000,00 грн,

- бра (3 штуки), вартістю 3500,00 грн,

- посудомийну раковину, вартістю 5000,00 грн,

- столи обробні (2 штуки), вартістю 5000,00 грн,

- комод дерев`яний, вартістю 15000,00 грн,

- дзеркало, вартістю 2000,00 грн,

- кавомолку професійну, вартістю 10000,00 грн,

- міксер планетарний виробничий, вартістю 5000,00 грн,

- електропіч виробничу, вартістю 10000,00 грн,

- кондиціонер, вартістю 10000,00 грн,

- музичний центр, вартістю 1000,00 грн;

3) рухоме майно, що в квартирі по АДРЕСА_1 :

- кухонний гарнітур, вартістю 4000,00 грн,

- телевізор "Соні", вартістю 1000,00 грн, всього на суму 179500,00 грн;

ОСОБА_1 :

1) 1/2 (ідеальну) частку квартири АДРЕСА_1 ;

2) будівельні матеріали з незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку з господарськими спорудами, що по АДРЕСА_2 , вартістю 398975,64 грн;

3) автомобіль Nissan Tilda, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , вартістю 173358,12 грн;

4) автомобіль ВАЗ 2121, 1981 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , вартістю 13647,08 грн.;

5) гладкоствольну рушницю торгової марки "Beretta" серії "AL391" моделі "Teknys", калібр - 12 мм, НОМЕР_3 , вартістю 52429,40 грн;

6) рухоме майно, що в квартирі по АДРЕСА_1 :

- праску, вартістю 1500,00 грн,

- столовий посуд, вартістю 5000,00 грн,

- посудомийну машину, вартістю 5000,00 грн,

- холодильник, вартістю 4000,00 грн,

- дві книжкові шафи, вартістю 10000,00 грн

- меблі для вітальні (стінка дерев`яна), вартістю 8000,00 грн,

- люстру, вартістю 3000,00 грн,

- пральну машину, вартістю 10000,00 грн,

- котел газовий "Вайлант", вартістю 30000,00грн,

- мікрохвильову піч, вартістю 2000,00 грн,

- спальне ліжко двомісне, вартістю 2000,00 грн,

- газову плиту, вартістю 2000,00 грн,

- стіл розкладний дерев`яний, вартістю 4000,00 грн, всього на суму 86500,00 грн;

7) рухоме майно, що в кав`ярні по АДРЕСА_4 :

- барні стільці (3 штуки), вартістю 3000,00 грн,

- холодильники (2 штуки), вартістю 6000,00 грн, всього на суму 9000,00 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на кав`ярню, що по АДРЕСА_4 , вартістю 853985,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

-компенсацію вартості 1/2 частки робіт, здійснених в процесі реконструкції квартири в кав`ярню, що по АДРЕСА_6 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот сімнадцять) грн 26 коп.,

- компенсацію вартості 1/2 частки кав`ярні, що по АДРЕСА_4 , що становила сумісну власність колишнього подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а саме (12,97% вартості кав`ярні без вартості робіт, здійснених в процесі реконструкції) в розмірі 86399 (вісімдесят шість тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн 72 коп.;

- 84000,00 (вісімдесят чотири тисячі) грн - компенсації вартості відхилення від 1/2 частки рухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

- компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля Nissan Tilda, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , в розмірі 86679 (вісімдесят шість тисяч шістсот сімдесят дев`ять) грн 06 коп.;

- компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ 2121, 1981 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , в розмірі 6823 (шість тисяч вісімсот двадцять три) грн 54 коп.;

- компенсацію вартості 1/2 частки будівельних матеріалів з незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку з господарськими спорудами, що по АДРЕСА_2 , в розмірі 199487 (сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн 82 коп.;

- компенсацію вартості 1/2 частки гладкоствольної рушниці торгової марки "Beretta" серії "AL391" моделі "Teknys", калібр - 12 мм, НОМЕР_3 , в розмірі 26214 (двадцять шість тисяч двісті чотирнадцять) грн 70 коп.

В решті вимог позовів відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7644,80 грн судового збору, 12422,80 грн витрат на правничу допомогу, 22194,76 грн витрат на проведення судових експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6948,80 грн судового збору.

Не погодившись із рішенням, відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кудельського А.А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині вимог ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на кав`ярню, стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації за Ѕ вартості будівельних матеріалів з незавершеного будівництвом будинку, стягнення Ѕ вартості рушниці, стягнення Ѕ частини компенсації вартості автомобіля ВАЗ 2121, та в цій частині відмовити у задоволенні позову.

Просить ухвалити рішення про задоволення зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд безпідставно визнав право особистої приватної власності на кав`ярню по вул . Архітектора Артинова за ОСОБА_2 . При цьому апелянт посилаючись на ст. 62 СК України вважає, що проведення капітального ремонту у цій квартирі та реконструкція останньої збільшили її вартість за рахунок спільної праці, спільних коштів порівняно з вартістю, що зазначена у договорі купівлі-продажу, а відтак вона підлягала визнанню спільною сумісною власністю подружжя.

Натомість апелянт не погоджується із стягненням половини вартості будівельних матеріалів з незавершеного будівництвом будинку та зазначає, що право власності на земельну ділянку на якій розташований цей будинок виникло у нього внаслідок приватизації, судом не взято до уваги той факт, що всі будівельні матеріали були придбані на його особисті кошті, а також за кошти його батька.

Заперечує проти суми компенсації Ѕ частини вартості рухомого майна - мисливської рушниці марки «Беретта», оскільки визначена судом вартість рушниці вочевидь не відповідає реальній внаслідок її розукомплектування - втрати затвора.

Крім того, вважає необґрунтованим рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кудельський А.А. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 і її представник - адвокат Аліфанова Л.І. проти вимог апеляційної скарги заперечували, просять залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.12.1991 по 28.02.2013 та з 07.09.2013 по 08.02.2017, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2013, копією повторного свідоцтва про шлюб та копією рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2017.

Відповідно до довідок про взяття на облік платника податків і ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 є фізичними особами - підприємцями. ОСОБА_2 - з 08.10.1998, ОСОБА_1 - з 31.01.2007 (а.с. 13, 78 т.1).

Згідно договору купівлі-продажу від 30.07.2003, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б., зареєстровано в реєстрі №1510, ОСОБА_1 придбав квартиру по АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано 06.08.2003, що підтверджується реєстраційним посвідченням КП "ВООБТІ", реєстровий №133/28045. (а. с. 15, 16 т. 1). Згідно договору купівлі-продажу до складу зазначеної квартири входить частина сараю у дворі, площею 10,0 кв. м.

Згідно Державного акту на право власності на землю серії ВН №03497 від 14.05.1998, виданого на підставі рішення Росошанської сільської ради народних депутатів 1-23 від 14.04.1998 земельна ділянка, площею 0,18 га, що в с. Росоша Росошанської сільської ради, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, належить ОСОБА_1 (а.с. 77 т. 1).

В матеріалах справи також міститься копія будівельного паспорта від 1995 року на забудову земельної ділянки, що по вул. Шкільній с. Росоша , яка виділена забудовнику ОСОБА_1 , та пояснювальна записка до проекту забудови зазначеної земельної ділянки (а.с. 80-83 т. 1)

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2004, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б., зареєстровано в реєстрі за №139, ОСОБА_2 продала квартиру по АДРЕСА_8 , яка їй належала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 05.03.1991 реєстр. №2-162. Згідно п. 2.1 договору продаж квартири вчиняється за 53000,00 грн. (а.с. 17 т. 1).

Згідно договору купівлі-продажу від 17.02.2004 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б., зареєстровано в реєстрі за №190. ОСОБА_2 купила квартиру по АДРЕСА_3 . За договором вартість квартири складає 71550,00 грн, з яких 18550,00 грн сплачені під час оформлення договору, 53000,00 грн покупець зобов`язується сплатити до 18.02.2004 (а.с. 18 т. 1).

Повний розрахунок ОСОБА_2 провела 17.02.2004, що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Довгалюк Л.Б., зареєстровано в реєстрі за №198,199. (а.с. 19 т. 1).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами квартира по АДРЕСА_3 реконструйована в кав`ярню та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 18.07.2007, свідоцтвом про право власності на кав`ярню від 25.10.2007. Право власності на кав`ярню зареєстровано 11.01.2008 за ОСОБА_2 , що підтверджується відміткою КП "ВООБТІ", реєстровий №486 (а.с. 20-22, зворот, т. 1).

Згідно довідки Територіального сервісного центру 0546 №31/2/0546-А7аз від 28.11.2018 за ОСОБА_1 станом на 28.11.2017 зареєстровані транспортні засоби: Nissan Tilda, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , ВАЗ 2121, 1981 року випуску, р.н. НОМЕР_2 . (а.с. 141 т. 1).

Відповідно до дозволу, виданого ОСОБА_1 Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 03.04.2012, останній має право зберігання, носіння мисливської гладкоствольної зброї, в тому числі ОСОБА_3 , калібр - 12 мм, АА НОМЕР_4 . Термін дії дозволу продовжено до 01.04.2018.

З відповіді Управління превентивної діяльності ГУНП у Вінницькій області №1051/20/01-2019 від 25.03.2019 вбачається, що 26.06.2018 проводилась остання перевірка зброї ОСОБА_3 , калібр 12 мм, НОМЕР_3 , ушкоджень технічного стану мисливської вогнепальної зброї не встановлено (а.с. 49 т. 3).

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № ОС-306 від 22.12.2018 проведеної відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 30.11.2017 експертом Вінницької торгово-промислової палати ринкова вартість кав`ярні, що по вул. Архітектора Артинова, 45, прим. 1 м. Вінниці , станом на 22.12.2018 складає 853985,00 грн; вартість ремонтно-будівельних робіт, здійснених в процесі реконструкції квартири АДРЕСА_10 в кав`ярню, станом на 20.02.2017 становить 187834,52 грн;

- вартість робіт, здійснених в процесі будівництва незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_2 , станом на 22.12.2018 становить 507283,08 грн, в тому числі 106836,06 грн - заробітна плата, 398975,64 грн - вартість матеріальних ресурсів (будівельних матеріалів, виробів та конструкцій), 1471,38 грн - вартість експлуатації будівельних машин і механізмів; ступінь будівельної готовності об`єкта незавершеного будівництва - 83%; при проведенні будівництва були порушені вимоги державних будівельних норм України, а саме п. п. 1.3, 1.8, 1.9 ДБН 79-92 "Житлові будинки для індивідуальних забудовників України", будівництво будинку виконано зі значним відхиленням від проекту № 184-24-181.84, затвердженого рішенням виконкому Росошанської сільської ради народних депутатів від 13.03.1995 № 13, що є складовою частиною будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної ОСОБА_1 ;

- ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_11 , станом на 22.12.2018 складає 1 274 529,00 грн.

Згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 12-04/18КЕ від 23.04.2018, проведеної відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 30.11.2017 експертом Вінницької торгово-промислової палати ринкова вартість автомобіля Nissan Tilda, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , станом на дату проведення експертизи складає 173358,12 грн. (а.с. 122-125 т. 2).

Відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи № 20-06/18КЕ від 19.07.2018, проведеної відповідно до ухвали Вінницького міського суду від 30.11.2017 судовим експертом Вінницької торгово-промислової палати ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2121, 1981 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , станом на дату проведення експертизи складає 13647,08 грн (а.с. 203-206 т. 2).

Згідно висновку комплексного експертного балістично-товарознавчого дослідження № 1985/1986/19-21 від 01.04.2019 рушниця гладкоствольна "Beretta" серії "AL391" моделі "Teknys" некомплектована (відсутній затвор), для проведення пострілів непридатна. Ринкова вартість аналогічної за технічними характеристиками рушниці гладкоствольної "Beretta" серії "AL391" моделі "Teknys", враховуючи, що товарний стан характеризується, як така, що була у використанні, непошкоджена, у повній комплектації, не потребує відновлювальних та налагоджувальних робіт, може складати 52429,40 грн.

Ринкова вартість складової рушниці гладкоствольної торгової марки "Beretta", серії "AL391" - прикладу може складати 7738,50 грн, ринкова вартість складової рушниці гладкоствольної торгової марки "Beretta", серії "AL391" - цівки може складати 4658,97 грн згідно висновку експерта за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження №2751/19-21 від 24.04.2019 (а.с. 65-68, 71-73 т. 3).

Спір між сторонами виник з приводу поділу спільно нажитого майна подружжя, який регулюється нормами Сімейного Кодексу України.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, введення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано положеннями статті 63 СК України, згідно з якими дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Разом із тим, законодавство встановлює два винятки із загального правила щодо рівності часток подружжя в праві на майно. За певних умов суд може зменшити або збільшити частку одного з подружжя.

Частинами 2 та 3 статті 70 СК України визначено, що суд може відступити від засади рівності часток і зменшити частку одного з подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї/

Відповідно до частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Суд апеляційної інстанції відкидає як такі, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, посилання апелянта про те, що судом безпідставно визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на кав`ярню по АДРЕСА_4 .

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 11.02.2004 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 , яка перебувала у особистій приватній власності ОСОБА_2 Умовами цього договору визначено, що вартість квартири становить 53000,00 грн (а.с. 17 т.1).

17.02.2004, тобто через 6 днів, відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_10 . За умовами договору вартість квартири складає 71550,00 грн, з яких 18550,00 грн сплачені під час оформлення договору, а 53000,00 грн покупець зобов`язується сплатити до 18.02.2004 (а.с. 18 т. 1).

Зі змісту зазначених договорів слідує, що квартира по АДРЕСА_4 придбана ОСОБА_2 через незначний проміжок часу після продажу квартири по АДРЕСА_8 і складовою вартості новопридбаної квартири зазначено саме вартість раніше проданої квартири, а саме 53000,00 грн.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що квартира АДРЕСА_10 придбана ОСОБА_2 за кошти, які вона, зокрема, отримала від продажу квартири по АДРЕСА_8 , що належала їй на праві особистої власності, що є підставою для визнання за нею права особистої приватної власності на згадану квартиру.

За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Відповідну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 08 листопада 2017 року у справі №6-1447цс17. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема, у числі інших, у постанові від 27.03.2019 при розгляді справи №668/1462/16-ц.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № ОС-306 ринкова вартість кав`ярні, що розташовується за адресою: АДРЕСА_4 , складає 853 985,00 грн, тоді як вартість робіт, здійснених в процесі реконструкції квартири в кав`ярню - 187 834,52 грн, або майже 22 відсотки, що не можна вважати істотним збільшенням вартості майна одного з подружжя як підставою для визнання його спільною сумісною власністю.

Посилання апелянта на те, що істотне збільшення вартості спірного майна було зумовлене його переведенням з житлового фонду в нежитлову (комерційну) нерухомість апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідне питання на розгляд експерта не ставилося і ним не досліджувалося.

А тому з урахуванням зазначених норм суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості Ѕ частки робіт, здійснених в процесі реконструкції квартири в кав`ярню, що по АДРЕСА_4 в розмірі 93917,26 грн, та компенсацію вартості Ѕ частки кав`ярні, що по АДРЕСА_4 , що становила сумісну власність колишнього подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , в розмірі 86399,72 грн (12,97% вартості кав`ярні без вартості робіт, здійснених в процесі реконструкції).

Відповідно до частин 2, 3 статті 332 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 зроблено висновок, що новостворене нерухоме майно набуває правового режиму житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Встановивши, що на будівництво будинку по АДРЕСА_2 були витрачені спільні кошти подружжя, суд першої інстанції обґрунтовано виділив на праві власності ОСОБА_1 будівельні матеріали з незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку з господарськими спорудами, що по АДРЕСА_2 , вартістю 398975,64 грн, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки цих будівельних матеріалів в розмірі 199487 грн 82 коп.

При цьому судом вірно враховано, що ОСОБА_1 не спростував факт придбання в період шлюбу будівельних матеріалів для будівництва будинку й фактичне зведення незавершеного будівництвом двоповерхового житлового будинку з господарськими спорудами, що по АДРЕСА_2 , та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначене спірне майно придбане за його особисті кошти, як умови непоширення на нього режиму спільної сумісної власності майна подружжя.

Так, надані ОСОБА_1 письмові докази, зокрема копії накладних №75 від 15.08.1992, № 63 від 12.08.1992 (а.с. 148, т. 2) на придбання будівельних матеріалів не є розрахунковими документами, а інших доказів (квитанцій, товарних чи касових чеків) суду не надано.

Крім того, будівельний паспорт отримано ОСОБА_1 в 1995 році, державний акт на право власності на земельну ділянку - у 1998 році, а відповідні документи на відпуск ОСОБА_5 (Феодосійовичу) будівельних матеріалів, датовані 1992 роком, тобто задовго до будівництва спірного житлового будинку.

Відтак безпідставними є посилання апелянта на те, що дійсними власниками будівельних матеріалів і обладнання, використаних в процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 є його батьки.

Належним чином обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам закону, є й рішення суду в частині залишення у власності відповідача ОСОБА_1 гладкоствольної рушниці торгової марки "Beretta" серії "AL391" моделі "Teknys", калібр - 12 мм, НОМЕР_3 та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 компенсації половини її вартості в розмірі 26214,70 грн.

Так, сторонами не заперечувався факт придбання зазначеного об`єкта в період перебування в шлюбі, а відповідачем, який стверджував, що зазначену рушницю ним придбано за рахунок подарованих коштів, які були його особистою власністю, зазначену обставину не доведено належними і допустимими доказами, а відтак не спростовано встановлену законом презумпцію спільної сумісної власності на кожну річ, набуту за час шлюбу.

Враховуючи, що гладкоствольна мисливська рушниця є особливим і неподільним об`єктом цивільних прав, цивільний обіг якого підлягає спеціальним обмеженням і контролю, а у відповідача наявний дозвіл на зберігання і носіння зброї (а.с. 141, т. 1), й саме він використовував зазначену зброю на полюванні, суд першої інстанції підставно залишив цей об`єкт у відповідача, й стягнув з нього на користь позивачки половину його вартості.

Суд першої інстанції врахував, що рушниця з часу припинення сімейних відносин (та й під час шлюбу), перебувала у відповідача і відкинув його посилання на начебто втрату її важливої складової - затвору, що істотно впливає на вартість рушниці, а тому виходив із середньої ринкової вартості рушниці аналогічної марки з урахуванням технічного стану, проте комплектної.

Відсутність затвора є недоліком, що унеможливлює проведення пострілів і робить рушницю непридатною, а відтак є обставиною, яка б мала бути відображена при реєстрації (перереєстрації) зброї.

При цьому суд першої інстанції критично оцінюючи відповідні свідка ОСОБА_6 (батька ОСОБА_1 ) та ОСОБА_7 (товариша ОСОБА_1 ) про втрату затвора під час полювання восени 2017 року, вірно взяв до уваги відповідь Управління превентивної діяльності ГУ НПУ у Вінницькій області від 25.03.2019 (а.с. 49, т. 3) про те, що під час останньої перевірки за місцем проживання ОСОБА_1 як власника зброї - мисливської гладкоствольної рушниці марки «Берета», № НОМЕР_3 , датованої 26.06.2018, ушкоджень технічного стану мисливської вогнепальної зброї не встановлено, у зв`язку з чим будь-які матеріали щодо технічної несправності зброї не складалися.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення витрат на відшкодування правничої допомоги, також не приймаються до уваги з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За вимогами статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Врахувавши розмір виконаних адвокатом Аліфановою ОСОБА_8 . ОСОБА_9 . робіт щодо надання позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) з 08.07.2017 відповідно до договору про надання юридичної допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт на суму 13000 грн, суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12422,80 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Розмір витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу адвоката судом визначено з дослідженням обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін та з огляду на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до квитанцій, що містяться в матеріалах справи (а.с. 116,117 т. 3) ОСОБА_2 було сплачено гонорар на загальну суму 13000 грн. Крім того, в справі наявний розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, а також акт виконаних робіт.

Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кудельського Андрія Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 25.09.2019

Головуючий: Стадник І.М.
Судді:Міхасішин І.В.
Войтко Ю.Б.