Справа № 500/3146/19
Провадження № 2/500/2232/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Грубіян Л.І.,

при секретарі Івановій Л.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 р. Віт- ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу за біржовим контрактом №139129 від 16.02.2001 року квартири АДРЕСА_1 та визнання в порядку спадкування право власності на квартиру, яка розташована в АДРЕСА_2 розташована в АДРЕСА_2 , що залишилася після ОСОБА_4 , матері позивача, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 мати позивача. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить: квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_2 загальна площа якої 72,1 кв.м, а договір купівлі-продажу зареєстровано Українською товарною біржею від 16.02.2001 року за №139129. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являється чоловік ОСОБА_2 та донька Віт- ОСОБА_3 . В строки передбачені законодавством звернулися до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончарової О.С. з приводу прийняття спадку шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадку та на підставі їх заяв була заведена спадкова справа.

Зі збігом шестимісячного строку передбаченого законодавством вони з батьком звернулися до нотаріуса для оформлення спадку, нотаріальному порядку провели розподіл спадкового майна належно спадкодавцеві на праві власності, проте відповідно укладеного договору про розподіл спадкового майна нотаріус не оформила за позивачем право на спадкове майно та не видала свідоцтво на спадщину до складу якого входить квартира, яка розташована в АДРЕСА_3 , в зв`язку із тим, що договір на квартиру нотаріально не посвідчений.

Позивач Віт ОСОБА_5 у судовому засідання не з`явилася надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 16.02.2001 року між ОСОБА_6 , який діяв від свого імені та від імені та в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючої від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина, ОСОБА_10 на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 106 від 07.02.200 року та ОСОБА_4 був укладений договір № 139129 купівлі-продажу нерухомого майна-квартири, яка розташована в АДРЕСА_2 , який був зареєстрований Українською товарною біржею.(а.с.15)

Згідно довідки № 1030 від 22.07.2019 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_4 станом на 31.12.2012 року власником квартири АДРЕСА_5 зареєстрована АДРЕСА_6 ОСОБА_11 НОМЕР_1 (рос. мов.) (1/1 частка) на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 16.02.2001 року, посвідчений Українською товарною біржею, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №65г/56 від 26.08.2001 року.

Укладений між сторонами договір зареєстровано Українською товарною біржою 16.02.2001 року за № 139129. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений.

Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачами, про що свідчить п. 5 договору, на виконання умов укладеного договору ОСОБА_4 проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований на Українській товарній біржі, реєстраційний № 139129 від 16.02.2001 року, укладений між ОСОБА_6 , який діяв від свого імені та від імені та в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , діючої від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина, ОСОБА_10 на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 106 від 07.02.200 року та ОСОБА_4 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 належить 1/1 частка квартири яка, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 04.09.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану по Головного територіального управління юстиції Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.8)

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 53355313 від 19.09.2018 року, наданою приватним нотаріусом Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є:

- чоловік ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 23.10.1976 року, виданого УССР м. Ізмаїл Ізмаїльським відділом ЗАГС та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8 від 19.06.2019 року;

- донька Вит- ОСОБА_12 (рос. мов.), що підтверджено свідоцтвом про народження серії IV НОМЕР_4 від 28.08.1986 року, виданого Измаильским горисполкомом отдела ЗАГС (рос. мов.), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 6 від 19.06.2019 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 14.02.2009 року, та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 6 від 19.06.2019 року, згідно яких Віт змінила прізвище на Віт- ОСОБА_13 .

Як вже було встановлено судом, позивач Віт- ОСОБА_3 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гончаровою О.С. № 205/02-14 від 10.06.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що з документів вбачається, що право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , отримане на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, виданого Українською товарною біржою в 16 лютого 2001 року, реєстраційний номер 139129, які не відповідають діючому законодавству..(а.с.24-зворот)

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договору купівлі-продажу за біржовим контрактом №139129 від 16.02.2001 року квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за Віт- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_5 виданий Ізмаїльським МВ РУМВС України в Одеській області27.05.2009 року, РНОКПП НОМЕР_6 ) в порядку спадкування право власності на квартиру, яка розташована в АДРЕСА_2 , що залишилася після ОСОБА_4 , матері позивача, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.І.Грубіян