ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6807/15-ц

провадження № 22-ц/4809/1330/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Авраменко Т.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Бершадської О.В. від 05 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (правонаступник - Акціонерне товариство комерційного банку «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 16.07.2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KGKWGK01580002, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 26 040,19 доларів США на термін до 17.07.2028 року та зобов`язалася його повернути і сплатити відсотки за його користування в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 28.08.2015 року утворилась заборгованість - 96625,31 доларів США, яка складається з: 24 713, 43 доларів США - заборгованість за кредитом; 17 538, 14 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4710,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 45 051, 51 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 11, 73 доларів США - штраф (фіксована частина); 4600,65 доларів США - штраф (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 96 625,31 доларів США, що за курсом 21.31 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2015 року складає 2 059 085,32 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 червня 2019 року у задоволенні позову відмолено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема, вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки стягнута судовим рішенням від 17.10.2012 року кредитна заборгованість відповідачем у повному обсязі непогашена після проведеної реалізації заставного майна та не врахував установлений індекс інфляції за весь час прострочення.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KGKWGK01580002, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 26 040,19 доларів США на термін до 17.07.2028 року /а.с.8-10/.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № KGKWGK01580002 від 16.07.2008 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.08.2015 року становить - 96625,31 доларів США, що складає еквівалент 2 059 085, 32 грн., з яких: 24 713, 43 доларів США - заборгованість за кредитом; 17 538, 14 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4710,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 45 051, 51 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 11, 73 доларів США - штраф (фіксована частина); 4600,65 доларів США - штраф (процентна складова) /а.с.4-6/.

При цьому, 14.03.2011 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПРИВАТБАНК» зверталося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому банк просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KGKWGK01580002 від 16.07.2008 року в розмірі 35 340, 14 доларів США, що за курсом 7,94 відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/58 від 15.02.2011 р. складає 280 600, 72 грн. звернути стягнення на квартиру, загальною площею 42,32 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, на підставі договору іпотеки № KGKWGK01580002 від 16.07.2008 року, Публічним акціонерним товариством комерційного банку «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Кіровограді та судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2012 року зазначений позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KGKWGK01580002 від 16.07.2008 року в розмірі 35 340, 14 доларів США, що за курсом 7,94 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/58 від 15 лютого 2011 року складає 280600, 72 грн. Звернуто стягнення на квартиру загальною площею 42,32 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, на підставі договору іпотеки № KGKWGK01580002 від 16.07.2008 року Публічним акціонерним товариством комерційного банку «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 1708 грн. 50 коп. та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. В решті позовних вимог відмовлено/а.с.103-108/.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2013 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2012 року в частині вирішення позовних вимог про виселення скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині вказані судові рішення залишено без змін.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 22.11.2013 року, позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 в частині виселення, у справі №2-2605 задоволено частково. Виселено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби управління юстиції при примусовому виконання від 18 березня 2014 року закрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2605 виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда 02.09.2011 року про звернення стягнення на квартиру загальною площею 42,32 кв.м., яка розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу /а.с.114/.

Крім того, 26 жовтня 2018 року за вих. №46/01-24/02 Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на адвокатський запит від 17.10.2018 року додатково повідомлено, що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебувало виконавче провадження № 42546494 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2605 від 30.06.2011 Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 35 340,14. доларів США, що становить 280 600,72 гри., яке 18.03.2014 завершено на підставі частини 1 пункту 8 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 № 606-ХІУ зі змінами), у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом /а.с.109/.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду, відступивши від правового висновку Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, дійшла висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

Отже, встановивши, що банк скористався правом про дострокове повернення позики шляхом звернення до суду з позовом у березні 2011 року, чим змінив в односторонньому порядку строк виконання кредитного договору, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив банку у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю пред`явлених вимог.

Крім того, слід зазначити, що після закінчення строку дії кредитного договору кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, якщо зобов`язання залишається невиконаним, разом із тим таких вимог в контексті цього позову не заявлено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.10.2019 року.

Головуючий:

Судді: