ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Черкаси

провадження № 22-ц/821/214/19
справа № 703/2189/18 категорія

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

головуючого: Єльцова В. О.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л. В.

секретаря: Попової М. В.

учасники справи:

позивач: Смілянська міська рада

відповідач: ОСОБА_1

треті особи: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Черкасьй області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року (постановленого суддею Кирилюк Н. А.) про закриття провадження у справі за позовом Смілянської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Черкаській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованих гаражів,

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 липня 2018 року Смілянська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованих гаражів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач на земельній ділянці по АДРЕСА_1 біля проїзної частини самовільно збудував гаражі (бокси) складної конструкції загальним розміром 14х16 м та здійснює там зварювальні роботи, ремонт легкових та вантажних автомобілів без дозвільних документів.

Будівництво здійснювалось на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідно розробленого та затвердженого проекту та документів, що дають право на виконання будівельних робіт, а закінчені будівництвом об`єкти не прийняті в експлуатацію. Таким чином, таке будівництво є самочинним.

Вказані порушення встановлені актами, складеними Управлінням ДАБІ за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. На підставі зазначеного відповідачеві видано приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Крім того, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 96, ч.1 ст. 188-42 та ст. 152 КУпАП за наведені порушення.

Позивач стверджує, що здійснене ОСОБА_1 самочинне будівництво призводить до нераціональної забудови населеного пункту, невідповідності збудованих об`єктів нерухомості встановленим вимогам законодавства, створює небезпеку під час експлуатації вже збудованого об`єкта, становить екологічну та санітарно-епідеміологічну небезпеку для населення.

Крім того, за твердженням позивача самочинно збудовані гаражі порушують права сусідів, підтвердженням чого є неодноразові звернення громадян.

Позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудовані споруди, в подальшому змінивши предмет позовних вимог просили зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованих металевих гаражів (боксів), що розташовані в АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року провадження у вказаній справі закрито.

Повідомлено позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом про звільнення земельної ділянки шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва, і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил, а не для захисту своїх приватних прав та інтересів.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку про те, що заявлений спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2019 року відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 подали до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду від 11 червня 2019 року та постановити нове рішення, яким закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Судові витрати віднести за рахунок держави.

Крім того в апеляційній скарзі апелянти просять винести окрему ухвалу по фактах зловживань службовим становищем суддею ОСОБА_5 ., яку направити до Вищої ради правосуддя, а також винести окрему ухвалу по факту фальсифікації Смілянською міською радою повторного позову до ОСОБА_1 , яку направити до Генеральної прокуратури України.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач та його представник вказують, що у грудні 2009 року рішенням апеляційного суду Черкаської області було задоволено апеляційну скаргу Смілянської міської ради на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2009 року у справі за позовом Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої ділянки.

Вказаним рішенням апеляційного суду було зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_2 , шляхом знесення встановленого металевого гаража та привести земельну ділянку в попередній стан.

Апелянти вказують, що Смілянська міська рада неправомірно звернулася повторно до суду з таким же позовом та вимогами, оскільки вже існує рішення суду з цих самих підстав, яке набрало чинності.

Надходження апеляційної скарги

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим було передано дана цивільна справа для розгляду.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в особі судді Єльцова В. О. цивільну справу за позовом Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованих металевих гаражів (боксів) прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів від 19 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання.

2. Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду Черкаському апеляційному суду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін для розгляду справи.

Згідно до вимог ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено, що Смілянська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованих гаражів, що збудовані на проїжджій частині на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Вказані гаражі збудовані без відповідно розробленого та затвердженого проекту та документів, а закінчені будівництвом об`єкти не прийняті в експлуатацію.

В подальшому, позивач змінив предмет спору та просив зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за рахунок власних коштів особисто або іншою особою самочинно збудованих металевих гаражів по АДРЕСА_1 .

В ході розгляду справи третьою особою ОСОБА_2 було заявлено клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник не були присутніми в судовому засіданні, а тому не мали змоги висловити свою думку з приводу закриття справи.

Задовольняючи клопотання третьої особи, суд дійшов до висновку, що заявлений Смілянською міською радою спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування. Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України було закрито провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, суд першої інстанції прийшов до неправильного рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Предметом позовної заяви є звільнення самовільно зайнятої відповідачем ОСОБА_1 земельної ділянки, яка є об`єктом комунальної власності Смілянської міської ради. Відповідач самовільно збудував на земельній ділянці гаражі (бокси) складної конструкції, здійснює там зварювальні роботи, порушуючи права сусідів, що підтверджується зверненнями громадян провулків Левенцова, Раскової щодо здійснення відповідачем незаконного зайняття земельної ділянки.

Стаття 2 КАС визначила завдання адміністративного судочинства, які полягають в захисті прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно положень ч.3 ст.19 КАС адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно - правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовими та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень."

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 83, 116, 125, 126, 152 ЗК України, ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" в редакціях, що діяли на час виникнення спірних відносин, від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У комунальній власності перебувають усі земельні ділянки у межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації, забороняється.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

У п. 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 1 березня 2013 року №3 роз`яснено, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що Смілянська міська рада просить звільнити самовільно зайняту ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованих гаражів. Таким чином, спірні правовідносини пов`язані з метою захисту права комунальної власності на земельну ділянку, яка у власність чи користування органом місцевого самоврядування відповідачу не передавалася, отже існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону, суддею порушено порядок встановлений для його вирішення, тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 ст. 255 ЦПК України не знайшли своє підтвердження, оскільки як встановлено в судовому засіданні, що відсутні відомості з приводу графічного зображення місця розташування гаража, який знаходився по АДРЕСА_2 який був предметом спору Смілянської міської ради та ОСОБА_1 у 2009 році, а тому за відсутності належних доказів суд не може вважати, що спір з тих самих обставин уже розглядався.

Щодо вимог апеляційної скарги в частині винесення окремих ухвал відносно судді Кирилюк Н. В. та Смілянської міської ради, колегія суддів відхиляє доводи, оскільки не вбачає обґрунтованих підстав для прийняття таких рішень за відсутності доказів зловживання суддею Кирилюк Н. В. своїми повноваженнями, а Смілянською міською радою фальсифікації повторного прозову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши ухвалу місцевого суду з направленням справи для продовження судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 червня 2019 року у справі за позовом Смілянської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Черкаській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованих гаражів скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 26 вересня 2019 року

Головуючий

Судді