П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 Віталійовичем, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Служба у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа квартири становить 152,8 кв.м., жилою площею 81,2 кв.м., індексний номер 38695029, номер запису про право власності № 23902358 та передати його на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 152,8 кв.м., житловою площею 81,2 кв.м., в тому числі укладати будь-які цивільно-правові угоди та інші дії, пов`язані з переходом права власності на вказану квартиру.

Заява обґрунтована тим, що 12 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Бадаховим Ю.Н. проведено державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_2 загальною площею 152,8 кв. м., житловою площею 81,2 кв.м. за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Квартира АДРЕСА_2 є предметом іпотеки за договором іпотеки від 13 червня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. в рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_7 за кредитним договором від 13 червня 2007 року, ОСОБА_3 та іншими співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та була передана в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». На підставі укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Територіальне міжгосподарське підприємство «Ліко-Холдинг» договору купівлі-продажу квартири від 22 квітня 2003 року позивач разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 є власником зазначеної квартири. Вказане нерухоме майно вибуло з володіння власників поза їхньою волею, оскільки було відчужене особами, які не мали на нього відповідних прав. На даний час існує імовірність відчуження спірного майна на користь третіх осіб та проведення його перереєстрації, що в подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та призведе до порушення майнових інтересів позивача, у зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову є необхідним.

УхвалоюГолосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 152,8 кв. м., житловою площею 81,2 кв. м. до розгляду справи по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалою суду від 11 грудня 2018 року у даній справі вже вживалися заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру, однак, постановою апеляційного суду від 16 квітня 2019 року вказану ухвалу скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Судом апеляційної інстанції вже встановлено відсутність реальності даного спору між позивачем та відповідачем, а, отже, відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову. Встановлені обставини є преюдиційними для сторін. У повторній заяві позивач не навів жодних нових обставин, які могли б вплинути на необхідність їх застосування. Позивач навмисно маніпулює фактами, надаючи недостовірну та неповну інформацію, починаючи із зазначенням невірної адреси реєстрації відповідача, відсутності вказівок на інші судові справи, в яких вже встановлювалися обставини, на які посилається представник позивача, та яким вже судами надано правову оцінку, надання недійсної довідки форми № 3 від 17 березня 2016 року, яка містить неактуальну інформацію про зареєстрованих у квартирі осіб. Заява про забезпечення позову не у повній мірі відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України. Незважаючи на значну кількість порушень вимог ст. 151 ЦПК України суд не повернув заяву позивачу та розглянув її по суті. Факт укладення іпотечного договору із відповідним іпотечним застереженням між відповідачем та банківською установою та те, що відповідне застереження є документом, що підтверджує перехід права власності до іпотекодержателя, свідчить про наявність волі у діях власника на передачу майна іншій особі, а тому застосування віндикації є неможливим вже навіть на підставі інформації, поданої самим позивачем. Підстави нібито незаконності реєстрації права власності на квартиру за іпотекодержателем вже були предметом судового розгляду. Відповідач посилається на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року у справі № 826/5122/16 та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2017 року у справі № 752/16419/16-ц. Аргументи, викладені представником позивача в заяві про вжиття заходів забезпечення позову вже були спростовані рішеннями судів, які набрали законної сили. Позивач не надав доказів, які б вказували на здійснення будь-яких дій відповідачем, спрямованих на відчуження спірної квартири, чи будь-яких інших даних, що могли б свідчити про необхідність застосування в даному випадку такого заходу забезпечення як накладення арешту на квартиру. В оскаржуваній ухвалі відсутня інформація про дату народження боржника - фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта боржника, а також невірно зазначено адресу місця проживання чи перебування відповідача, що свідчить про те, що судом не дотримано передбачених чинних законодавством вимог виконавчого документа.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема,накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_3 просить витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Позовна заява подана 26 листопада 2018 року.

Підставою позову є вибуття спірного нерухомого майна з володіння законних власників ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 не з їх волі, а незаконним способом шляхом реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2017 року, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки за указаним іпотечним договором в позасудовому порядку було проведене з порушенням законодавства.

Під час розгляду справи було встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 014/7478/82/56659 від 13 червня 2007 року, а також за договором іпотеки від 13 червня 2007 року було відступлене ТОВ «СВ Фінанс», який в свою чергу звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , шляхом реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.

У подальшому ТОВ «СВ Фінанс» відчужив квартиру АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (відповідача у даній справі).

Правомірність реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «СВ Фінанс» була предметом судового розгляду.

Так, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 липня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВ Фінанс», ОСОБА_7 , Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. № 28581435 від 03 березня 2016 року про державну реєстрацію за ТОВ «СВ Фінанс» права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Отже, законність вибуття спірного нерухомого майна з власності позивача була предметом судового розгляду та підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Позивач, діючи у власних інтересах та будучи зацікавленим у результатах розгляду справи, не зазначив у позовній заяві та заяві про забезпечення позову вищенаведених відомостей щодо обставин переходу права власності на спірне майно, не зазначив в якості відповідача або третьої особи ТОВ «СВ Фінанс», на права та обов`язки якого може вплинути судове рішення у даній справі. Оскільки суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, він не встановив усіх обставин виникнення спору, зокрема, не пересвідчився чи дійсно між сторонами даної справи виник спір щодо витребування майна його законним власником.

Так, як було зазначено вище позивач, у зв`язку з подачею зазначеного позову, вже зверталась до суду з заявою про забезпечення позову та просила суд накласти арешт на спірну квартиру.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року встановлені наступні обставини: «Підставою позову є вибуття спірного нерухомого майна з володіння законних власників ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 не з їх волі, а незаконним способом - шляхом реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2017 року, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки за указаним іпотечним договором в позасудовому порядку було проведене з порушенням законодавства. Водночас, як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, право вимоги за кредитним договором №014/7478/82/56659 від 13 червня 2007 року, а також за договором іпотеки від 13 червня 2007 року було відступлене ТОВ "СВ Фінанс", який в свою чергу звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , шляхом реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.

В подальшому ТОВ "СВ Фінанс" відчужив квартиру АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 (відповідача у даній справі). Правомірність реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ "СВ Фінанс" була предметом судового розгляду.

Так, Голосіївський районний суд м. Києва у справі №752/16419/16-ц ухвалив рішення від 13 квітня 2017 року, яке набрало законної сили 19 липня 2017 року, про відмову в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення ПН КМНО Каплуна Ю. В. №28581435 від 03 березня 2016 року про державну реєстрацію за ТОВ "СВ Фінанс" права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Отже законність вибуття спірного нерухомого майна з власності позивача була предметом судового розгляду та підтверджена в судовому порядку.

Указані обставини дають суду апеляційної інстанції підстави вважати, що оскільки спір між ОСОБА_3 та ТОВ "СВ Фінанс" щодо законності реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ "СВ Фінанс" вирішений на користь ТОВ "СВ Фінанс", спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з приводу витребування майна його власником відсутній».

Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судовим рішенням суду апеляційної інстанції від 16 квітня 2019 року встановлено, що спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з приводу витребування майна відсутній.

За таких обставин, підстав для забезпечення позову немає , висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування судового рішення з прийняттям нової постанови по суті вимог заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Однак, у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року роз`яснено судам, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК (ч. 1 ст. 353 ЦПК), то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_11 , задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заявипро забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Служба у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.