ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6048/19 Справа № 191/2801/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Черкова Н. Т. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2014 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики фактично укладеним, стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики фактично укладеним, стягнення боргу залишено без розгляду (а.с. 55).

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що судом порушено норми процесуального права (а.с. 62-64).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики фактично укладеним, стягнення боргу (а.с. 2-6).

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики фактично укладеним, стягнення боргу залишено без розгляду (а.с. 55).

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції зазначив, що справа призначена до попереднього розгляду на 25.09.2013 року, але позивача ОСОБА_1 у попереднє судове засідання не з`явився. Справу до розгляду було відкладено на 10.10.2013 р., але позивач повторно не з`являвся в судове засідання і справа була призначена до попереднього розгляду на 02.12.20013 р., але сторони не з`явились і представник позивача вважав неможливим розгляд справ без сторін. Судом було визнано явку в суд позивача обов`язковою для надання особистих пояснень. Справа була призначено до попереднього розгляду ще неодноразово: на 27.12.13р., 15.01.14р., 07.02.14 р., 23.03.14 р., від представника позивача надходила заява про перенос справи з 25.03.2014р. на іншу дату у зв`язку з його хворобою, але доказів цьому суду не надано. Як вбачається з матеріалів справи позивач отримав розписку 15.01.2014р. про явку в судове засідання на 07.02.2014р., але в судове засідання 07.02.14р., 23.03.14р. 11.04.14р. не з`явився. Таким чином позивач повторно не з`явився в судове засідання. Причини своєї неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи позивач був належним чином, про що в матеріалах справи є поштові повідомлення. Зі слів представника позивача, позивачу відомо було про призначення справи на відповідні дати. Таким чином суд визнав неявку позивача повторно без поважних причин.

Проте, з даним висновком колегія судів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 207 ЦПК України (в редакції на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду), суд постановляє ухвалу про залишення справи без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Суд в ухвалі суду зазначив, що судом було визнано явку в суд позивача обов`язковою для надання особистих пояснень.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які процесуальні рішення щодо визнання судом першої інстанції явки позивача обов`язковою, для дачі особистих пояснень.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача, який має право представляти інтереси позивача на підставі укладеного з ним договору від 05.07.2013 року про надання юридичних послуг та здійснювання правового захисту, був присутнім у судових засіданнях (а.с. 34, 37), в тому числі і 11 квітня 2014 року (а.с. 53) та заперечував щодо залишення позову без розгляду.

Суд першої інстанції не врахував вищевикладеного при постановленні ухвали від 11 квітня 2014 року, у зв`язку з чим допустив порушення норм процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали суду.

Таким чином, оскаржувана ухвала про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2014 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров