Головуючий у 1-й інстанції Дурач О.А.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Баркова В.М., Биліни Т.І.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області

на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року, ухваленого у складі судді Дурач О.А., повний текст рішення складено 13 серпня 2019 року,

по цивільній справі

за позовом Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області

до ОСОБА_1

про відшкодування безпідставно отриманої суми соціальної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (далі за текстом - УСЗН) звернулося до суду із даним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на наступні обставини. Відповідач з 14.09.2017 року перебуває на обліку в УСЗН як одержувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Вказаний вид соціальної допомоги їй призначено, нараховано та виплачено за період з 01.09.2017р. по 28.02.2018р. На момент звернення до УСЗН відповідач мала статус зареєстрованого безробітного в центрі зайнятості. Проте, за отриманою інформацією з Великоновосілківського районного центру зайнятості ОСОБА_1 припинила реєстрацію як безробітна особа 14.12.2017р. на підставі абз. 17 пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2013р. № 198 (подання письмової заяви про зняття з реєстрації). Про даний факт, що впливав на призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, відповідач УСЗН не повідомила. Виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється у разі припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу сім`ї, з причин, передбачених абз. 17 (крім припинення реєстрації у разі працевлаштування самостійно), 19-22 пп. 1 і пп. 2 п. 37 вказаного Порядку № 198, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинено реєстрацію безробітного за інформацією центрів зайнятості. У зв`язку з тим, що відповідач не мала правових підстав на отримання соціальної допомоги за період з 01.01.2018р. по 28.02.2018р. утворилась переплата у сумі 5703,18грн., яку, як безпідставно отриману, позивач просив стягнути поряд із відшкодуванням понесених витрат з оплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області до ОСОБА_1 про відшкодування безпідставно отриманої суми соціальної допомоги відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції констатував, що позивачем не доведено недобросовісності з боку ОСОБА_1 під час подання документів з метою отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та під час отримання такої допомоги, оскільки вона і після припинення реєстрації статусу безробітної залишилась безробітною, не мала доходів, майновий стан не змінився, що не спростовано. За невстановленням мети навмисного приховання даних про припинення реєстрації як безробітної суд до спірних правовідносин застосував положення ч. 1 ст. 1215 ЦК України, згідно з якими не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти соціальної допомоги за відсутності недобросовісності з боку набувача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивач - УСЗН Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування і тлумачення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга УСЗН мотивована тим, що судом першої інстанції: невірно наведено тлумачення законодавства щодо виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, процесу отримання соціальної допомоги, і юридичної категорії статусу безробітного; застосування судом ст. 1215 ЦК України є безпідставним, оскільки ключовим фактором є відсутність недобросовісних дій особи, що отримала виплату, а в даному випадку ОСОБА_1 приховала факт зняття її з реєстрації як безробітної з грудня 2017 року, хоча зобов`язалася інформувати про всі зміни обставин, що впивають на право отримання соціальної допомоги; відповідач була поінформована, що у випадку надмірного отримання грошей допомоги, вони підлягають поверненню; поза увагою суду залишились положення Постанови КМУ № 198 від 20.03.2013р. «Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», де унормовано, що особа має статус безробітного лише у випадку відповідної реєстрації в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості. Суд помилково вважав визначальним для вирішення спору ту обставину, що відповідач не мала доходу і не знала про свій статус знятої з реєстрації як безробітної - на цих обставинах суд помилково стверджував про відсутність недобросовісності з боку набувача коштів допомоги, що стало підставою для невірного тлумачення і застосування положень ст. 1215 ЦК України; суд безпідставно поставив в провину позивачеві «неналежне урядування», вказуючи що УСЗН своєчасно не виявило, не перевірило переплату, оскільки інформування органів соціального захисту здійснюють згідно Порядку № 250 центри зайнятості до 10 числа, що настає за звітним; суд не зважив, що сам факт зняття відповідача з реєстрації як безробітної особи є підставою для припинення виплат соціальної допомоги (ст. 10); позивачем було доведено, що відповідач приховала відомості про припинення її статусу зареєстрованого безробітного, що впливало на виплату державної соціальної допомоги.

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи, що є малозначною згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження.

Справа розглядається за відсутності представника позивача, за клопотанням якого було прийнято рішення про призначення справи до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, але який не прибув в призначений час з невідомих причин (а.с. 88-92), та за відсутності відповідача ОСОБА_1 , від якої надійшла заява про розгляд справи у її відсутність (а.с. 99).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 14.09.2017р. ОСОБА_1 звернулась до УСЗН Великоновосілківської РДА із заявою про отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та її повідомлено про необхідність надання достовірних відомостей про доходи та майно, а також про необхідність повідомлення органів соціального захисту населення про зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги (а.с. 8-9).

Рішенням УСЗН Великоновосілківської РДА від 23.06.2017р. відповідачу призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з 01.09.2017р. по 28.02.2018р. у сумі 2679,52грн. (а.с. 10).

Рішенням позивача від 23.11.2017р. ОСОБА_1 перераховано вказаний вище вид допомоги та призначено розмір соціальної допомоги з 01.09.2017р. по 30.11.2017р. в сумі 2679,52грн. та з 01.12.2017р. по 28.02.2018р. в сумі 2851,59грн. (а.с. 11).

14.05.2018р. УСЗН Великоновосілківської РДА отримана інформація з Великоновосілківського районного центру зайнятості від 11.05.2018р. № 03/1086 про те, що ОСОБА_1 14.12.2017р. знята з обліку як безробітна особа на підставі абз. 17 пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2013 р. № 198 (подання письмової заяви про зняття з реєстрації) (а.с. 13-14).

Згідно даних трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , остання з 25.07.2017р. є отримувачем допомоги по безробіттю у Великоновосілківському районному центрі зайнятості населення, запис № 10; виплата даної допомоги припинена 13.12.2017р., запис № 11; з 16.04.2018р. відповідач була офіційно працевлаштована, запис № 12 (а.с. 52-54).

Актом про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 15.05.2018р., встановлено факт переплати суми допомоги в зв`язку з припиненням реєстрації ОСОБА_1 , як безробітної особи (а.с. 15). Згідно розрахунку на підставі акту від 15.05.2018р., підлягають поверненню кошти за період з наступного місяця після місяця, в якому виявлено припинення зареєстрованого статусу безробітного - за січень 2018 року - 2851,59грн., за лютий 2018 року - 2851,59грн., а загалом 5703,18грн. (а.с. 16, 20).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Умови, порядок призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги визначено Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» N 1768-III від 01.06.2000р. (з подальшими змінами в редакції, діючій на момент виникнення спору) та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 р. N 250 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у грудні 2017 року (далі - Порядок № 250).

Відповідно до ст. 1-5, 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

За змістом абзацу другого частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню).

Як вбачається з цієї норми, право на отримання такої державної допомоги має особа, яка в установленому порядку визнана безробітною і зареєстрована в центрі зайнятості.

Згідно із термінологією в ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" в редакції на моменет виникнення спірних правовідносин (грудень 20017р.): п. 2) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; п. 8) зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

З`ясовано, що про перебування на реєстрації в центрі зайнятості відповідач поінформувала УСЗН своєю заявою від 14.09.2017р. (а.с. 8зв.).

Згідно п. 37 абз.17 пп. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» від 20.03.2013р. № 198 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня подання безробітним заяви про припинення реєстрації.

Відповідно до п. 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003р. N 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у грудні 2017 року: інформування органів соціального захисту населення стосовно дотримання безробітним працездатним членом малозабезпеченої сім`ї законодавства про зайнятість у частині сприяння своєму працевлаштуванню та припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу малозабезпеченої сім`ї, здійснюється центрами зайнятості до 10 числа місяця, що настає за звітним.

Згідно з частиною четвертою статті 7 вказаного Закону N 1768-III, якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.

Пунктом 28 Порядку № 250 передбачено, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

За положеннями в п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, якою керувався суд, не підлягає поверненню безпідставно набуті грошові суми допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

У якості критеріїв для того, аби вважати суму державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, виплаченою безпідставно і надмірно, в конструкції п. 28 Порядку № 250 закладено: приховання або навмисне подання недостовірних даних про доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру.

Якщо слідувати буквальному читанню вказаної норми, то УСЗН, вирішуючи питання про доцільність/необхідність стягнення виплаченої впродовж січня-лютого 2018 року допомоги, мало з`ясувати, чи змінився у ОСОБА_1 у зв`язку із припиненням її реєстрації як безробітної майновий стан і чи отримані доходи сім`єю відповідача.

Як в ході розгляду справи судом першої інстанції, так і апеляційному суду позитивних доказів з цього приводу не надано.

І, до того ж, заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 підтвердила, що з припиненням реєстрації її статусу безробітної в неї не змінився статус безробітної, оскільки вона не працевлаштувалась на протязі спірного періоду, доходів не мала (а.с. 51).

Відсутність роботи у спірний період часу (грудень-лютий 2017 року) підтверджений відомостями трудової книжки відповідача (а.с. 53). А також в трудовій книжці відзначено про «припинення виплати допомоги по безробіттю», а формулювання про припинення реєстрації як безробітної особи, однозначного для розуміння відповідачем, в трудовій книжці немає.

Задекларований в ст. 3 ЦК України принцип добросовісності слід розуміти як внутрішній критерій, спосіб утримання від зловживання своїми правами.

В п. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено поняття безробітного, як особи віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Під вказане поняття підпадає і ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням виплат допомоги по безробіттю з 14.12.2017р. Тож, не можна вважати втілені в її запереченнях вислови про незмінність статусу безробітного як недобросовісними діями, спрямованими на укриття інформації від УСЗН.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що переплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідачу не пов`язана із недобросовісними діями та зловживаннями з її боку. У спростування такого висновку позивачем не надано переконливих аргументів та відповідних доказів.

Як з`ясовано, в порядку, визначеному п. 27 Порядку № 250 центр зайнятості повинен був, але не повідомив до 10 січня 2018 року УСЗН про зняття з реєстрації безробітної ОСОБА_1 А позивач довідався про припинення реєстрації відповідача як безробітної лише у травні 2018 року з листа районного центру зайнятості (а.с. 13-14).

Колегія не погоджується із твердженням в оскаржуваному судовому рішенні про те, що позивачем не вжито достатніх заходів для перевірки вказаних відповідачем відомостей. Однак, таке твердження не призвело до неправильного вирішення спору, з огляду на такі обставини.

В урядовій постанові Порядок № 250 унормовано обов`язок центрів зайнятості у якості дублюючого (поряд із зобов`язанням отримувача допомоги повідомляти про зміни, які впливають на отримання допомоги) контрольного заходу, що призваний убезпечити надмірну, безпідставну виплату соціальної допомоги - в імперативному порядку інформувати органи соціального захисту про факти припинення реєстрації безробітних осіб.

Таким чином, перекласти відповідальність суто на ОСОБА_1 за невиконання центром зайнятості регламентованих п. 27 Порядку № 250 дій щодо повідомлення УСЗН про зняття з реєстрації особи, як безробітної, не можна.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні доречно згадано рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20.10.2011р., в контексті порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке поряд із практикою ЄСПЛ для судів є джерелом права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У вказаному рішенні наголошено на необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.

Так, у п. 70 зазначеного рішення ЄСПЛ наголошено, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

В сенсі п. 71 наведеного рішення потреба державного органу виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Загалом, належне урядування, тобто процес прийняття рішення та подальше його впровадження/невпровадження, має декілька основних характеристик і означає: врахування потреб найбільш вразливих верств суспільства під час прийняття рішень; вимагає повного захисту прав людини; прозорість прийняття рішень, тобто інформація є у наявності у достатній кількості, у зрозумілій формі та є вільно доступною для тих, кого може стосуватись це рішення, чи його введення в дію; підвищення обізнаності громадян про їхні права під час звернення за одержанням послуг, покращення спроможності органів публічної влади та державних установ на місцях оцінювати свої послуги з погляду принципів верховенства права й належного врядування, зменшення прогалин і недоліків у цій сфері; відкритість, тобто державні органи мають працювати відкрито і також викладати мовою, яка є доступною для всіх громадян; відповідність (узгодженість) - політика та усі заходи мають бути взаємоузгодженими та зрозумілими.

Одним із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

В такому випадку, з урахуванням вимог національного законодавства і практики ЄСПЛ, щодо ОСОБА_1 , віднесеної до чутливої соціальної категорії громадян, належним урядуванням з боку УСЗН мало б бути надання їй повної інформації і обізнаності про необхідність відзначення відомостей про зміну зареєстрованого статусу безробітного.

В заяві про призначення державної соціальної допомоги від 14.09.2017р. (а.с. 8зв.) відповідач була попереджена про необхідність повідомлення органів соціального захисту про зміну обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги; зобов`язання повернення надміру перерахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан, а також відповідач поінформована, що у випадку надмірного отримання грошей допомоги, вони підлягають поверненню.

Проте, з наданих матеріалів не вбачається, що УСЗН попереджувало ОСОБА_1 в момент подання нею заяви про те, що лише зареєстрований статус безробітного надає змогу на отримання допомоги малозабезпеченій сім`ї. У справі відсутні відомості з попередження відповідача про те, що зняття з реєстрації безробітного є підставою для припинення виплати допомоги малозабезпеченій сім`ї, а також що це породжує обов`язок отримувача допомоги поінформувати УСЗН про факт зняття з реєстрації в центрі зайнятості як безробітної особи. Жодних пам`яток УСЗН або попереджень вказаного змісту на момент звернення ОСОБА_1 за отриманням допомоги позивачем не надано.

Зважаючи на викладене, колегія суддів впевнилась, що дії УСЗН не були в достатньому ступеню прозорими і організованими таким чином, щоб забезпечувалась юридична визначеність, повна обізнаність про негативні наслідки для отримувача соціальної допомоги, тобто не було забезпечено повної інформації про наслідки непоінформування УСЗН про припинення статусу зареєстрованого безробітного під час звернення ОСОБА_1 за одержанням допомоги.

Тому невпровадження УСЗН відповідної пам`ятки-поінформування призвело до помилки у вигляді подовження сплати відповідачеві коштів соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям впродовж двох спірних місяців і ця помилка, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, не може виправлятися за рахунок відповідача.

Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус сім`ї відповідача, відсутність умислу щодо навмисного приховання нею відомостей про припинення реєстрації статусу безробітного, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів, схвалюючи висновки суду першої інстанції, віднаходить, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги у сумі 5703,18грн., може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Беручи до уваги наведене, застосування судом положень п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України є обґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів, з огляду на зібрані матеріали і вимоги процесуального закону щодо вимог до доказів, схвалює висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем підстав для покладення на відповідача ОСОБА_1 майнової цивільно-правової відповідальності, у вигляді стягнення на користь позивача суми сплаченої соціальної допомоги.

Доводи апеляційної скарги, аналогічні мотивації позовної заяви, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли вплинути на правильність висновків суду не виявлено і стороною не надано таких нових доказів в суді апеляційної інстанції. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до неправильного вирішення справи, або тих, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області залишити без задоволення.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.

Судді: С.А.Попова

В.М.Барков

Т.І.Биліна