Справа № 562/2974/19
У Х В А Л А

"26" вересня 2019 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про забезпечення позову у цивільні справі за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У поданій до суду 24 вересня 2019 року позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №KF035759-AN від 15 березня 2018 року в сумі 28783,97 грн. та судові витрати по справі.

Одночасно з подачею позову представником АТ "ТАСКОМБАНК" Бутком А. С. подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві власності майно відповідача ОСОБА_1 , а саме на житловий будинок, загальною площею 48,5 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 . Крім цього, в якості забезпечення позову просить обмежити право виїзду ОСОБА_1 за межі України шляхом тимчасової відмови йому у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Заява про забезпечення позову відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Згідно положень частин 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з п.10 ці заходи мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи викладене, зважаючи на наявність між сторонами спору, на характер спірних правовідносин, суть заявлених позовних вимог та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд приходить до висновку про те, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво порушити права та охоронювані інтереси позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду у випадку його винесення на його користь, а тому заява підлягає частковому задоволенню в межах суми заявлених позовних вимог з урахуванням сплаченого судового збору.

Разом з тим, згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема у випадку коли: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції до припинення нагляду.

Таким чином у Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст. 149-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження особи у виїзді за межі України у зв`язку зі звернення позивача до такої особи з позовом, а тому у задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

З огляду на викладене та керуючись 149-153, 351-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про забезпечення позову задоволити частково.

Накласти арешт на грошові кошти та майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , в межах суми ціни позову з урахуванням сплаченого судового збору, а саме: 32625 (тридцять дві тисячі шістсот двадцять п`ять) грн. 97 коп.

У решті вимог відмовити.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Рівненськогоапеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Суддя