Житомирський апеляційний суд
Справа №279/604/19 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/604/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 (а.с.36 зворот). Просило стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 11 694,58 грн., яка складається із: 4 396,06 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 6 265,44 грн. заборгованості за пенею, а також штрафу - 500 грн. (фіксованої частини) та 533,08 грн. (процентної складової). Свої вимоги обґрунтовувало тим, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15 грудня 2010 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Боржник проценти за користування коштами у повному обсязі не сплатив та допустив порушення фінансової дисципліни, у зв`язку із чим станом на 16 січня 2019 року утворилася вищевказана заборгованість.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що наданий банком чіткий детальний розрахунок заборгованості судом належним чином не досліджений. Станом на дату звернення банку до суду відповідач сплатив тіло кредиту, але заборгованість за процентами та пенею залишилися не погашеними. Також підлягає до стягнення штраф за порушення строків платежів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 15 грудня 2010 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», укладений кредитний договір з ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, з отриманням платіжної картки.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Визначальним є встановлення обставин про додержання письмової форми договору.

Відповідач не спростував тієї обставини, що підписав анкету-заяву від 15 грудня 2010 року та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а тому дані документи можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 грудня 2010 року, шляхом підписання заяви-анкети (а.с.9-10).

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку навпаки не містить підпису відповідача. Суду також не надано доказів того, що такі Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку визнаються відповідачем, а тому суд не може розцінювати Умови та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що міститься на а.с. 12-25, як складову частину кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо права банку в односторонньому порядку змінювати кредитний ліміт та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка неодноразово змінювала з часу виникнення спірних правовідносин (15 грудня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (29 січня 2019 року) Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

У анкеті-заяві прописано, що кредитний ліміт за платіжною карткою складає 1 000 грн., а не 2 000 грн., як наполягає банк, посилаючись на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які відповідачем не підписувалися та які надають право банку в односторонньому порядку збільшувати кредитний ліміт. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді кредитний ліміт за платіжною карткою у розмірі 2 000 грн., а тому апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами суму заборгованості з процентів за користування кредитом, а доводи апеляційної скарги з приводу тіла кредиту спростовуються вищевикладеним та додаткового правового обґрунтування не потребують, оскільки проценти нараховуються за користування тілом кредиту.

У підписаних відповідачем анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду» прописані проценти за кредитним договором, але не прописані пеня та штраф за неналежне виконання договірних зобов`язань. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обмовили відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, апеляційний суд погоджується й з висновком суду першої інстанції про те, що не доведено правомірність нарахування таких платежів як пеня та штраф.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 банк дотримався вимог, передбачених частиною другою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладення на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін відповідно до ст.375 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 30 вересня 2019 року.