Справа № 368/763/19
Рішення

Іменем України

"20" вересня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя - Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання - Салій Я.С.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

21.06.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

- шлюб між нею, та ОСОБА_2 , зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві 15 грудня 2015 року, а/з № 3689, - розірвати.

- прізвище змінювати вона не бажає.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права.

З відповідачем по даній справі вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2015 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження.

Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких є вони з відповідачем, що стверджується копією свідоцтв про народження дітей.

Шлюбно-сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені з квітня 2019 року, причиною цьому послужило те, що між нею та відповідачем постійно на протязі їхнього подружнього життя виникали сварки, непорозуміння, вони з ним різні по характеру люди, вони не розуміють один одного, погляди на подружнє життя у них не співпадають і на цьому грунті виникали постійні сварки. Постійні сварки в сім`ї негативно впливали на здоров`я та розвиток їхніх дітей та її здоров`я, а тому такі стосунки між ними призвели до того, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного та припинили шлюбні стосунки. Вони проживали з відповідачем окремо від її батьків, але оскільки відповідач вкрай негативно почав до неї відноситися, вона вимушена була залишити відповідача та перейти з дітьми проживати до своїх батьків за вищевказаною адресою, де і проживає по теперішній час. Відповідач проживає в Києві, але місце його проживання їй не відоме, він інколи приїжджає додому до її батьків.

За таких обставин вона вважає, що сім`я їхня розпалася, примирення між ними не можливе та не доцільне.

Спільно нажитого майна,яке б підлягало поділу з відповідачем у них немає .

Спору щодо місця проживання дітей у них з відповідачем не має.

Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 3,4, 114 ЦПК України, ст.ст.105, 110,112 Сімейного кодексу У країни, - позивачка просить суд винести рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

21.06.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

25.07.2019 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в загальному позовному порядку, призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 20.09.2019 року.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 20.09.2019 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, та додаткового пояснила суду, що у неї з відповідачем ОСОБА_2 шлюбно - сімейні відносини припинилися вже понід рік, між ними постійно виникали сварки, які, на її думку негативно впливають на морально - психологічний розвиток дітей, які були постійними свідками сварок.

Примиритися категорично не бажає, так як це є безперспективним з точки зору подальшого існування такої сім`ї.

У неї з відповідачем діаметрально різні погляди на поняття сім`ї та шлюбу, тому категорично заперечувала проти надання терміну на примирення.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 20.09.2019 року, відповідач ОСОБА_2 позов визнав, йому судом роз`яснено процесуаьні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі.

Наполягає на розірванні шлюбу, так як даний шлюб існує лише формально, - завдяки його юридичній реєстрації.

На даний час він проживає окремо від позивачки, проживає з іншою людиною.

Також вважає, що постійні сварки між ним та позивачкою негативно впливають на розвиток малолітніх дітей.

Категорично заперечує проти надання терміну на примирення.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров 'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорту позивачки ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з свідоцтва про народження, на утриманні позивачки перебувають двоє малолітніх дітей.

Відповідно, враховуючи ті обставини, що на утриманні позивачки перебувають малолітні діти, та враховуючи ч. 2 ст. 28 ЦПК України, то в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача, а тому дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду загальної юрисдикції першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачкою по справі є фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 січня 2016 року Кагарлицьким РС УДМС України в Київській області, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець село Разіне Дзержинського району Житомирської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 14 листопада 2014 року Дарницьким РВ ГУДМС України в місті Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин.

15 грудня 2015 року позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_11 , яке видане 15 грудня 2015 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в місті Києві, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець село Разіне Дзержинського району Житомирської області, Україна, громадянин України, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Черняхів Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 15 грудня 2015 року, про що 15 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 3689.

Прізвища після реєстрації шлюбу:

Чоловіка -

ОСОБА_2. Дружини ОСОБА_1 .

Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, - ОСОБА_3 , 2106 року народження, ОСОБА_4 , 2017 року народження.

Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження:

- серії НОМЕР_7 , видане 27 травня 2016 року виконавчим комітетом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в село Черняхів Кагарлицького району Київської області, Україна, про що 27 травня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 3.

В графі «Батьки» зазначені:

Батько - ОСОБА_2 , - відповідач по даній справі.

Мати - ОСОБА_1 , - позивачка по справі;

- серії НОМЕР_12 , видане 02 серпня 2017 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що 02 серпня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 159.

В графі «Батьки» зазначені:

Батько - ОСОБА_2 , - відповідач по даній справі.

Мати - ОСОБА_1 , - позивачка по справі;

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_1 не проживають як одна сім`я понад 6 місяців, а саме, - з початку 2019 року.

Відповідно, сторони проживають на різних житлових площах, в різних населених пунктах, спільного сімейного бюджету не ведуть, мають окреме особисте життя.

Майнових спорів між сторонами немає.

Спору між сторонами щодо визначення місця проживання малолітніх дітей у сторін немає, - вони залишаються проживати з позивачкою по справі.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає продовжувати шлюбно - сімейні відносини з відповідачем ОСОБА_1 , та її думку підтримав відповідач всудовому засіданні, а тому, відповідно, суд вважає, що в даному випадку примирення між сторонами є неможливим, оскільки надання сторонам строку на примирення, на думку суду, - є безперспективним.

Що стосується відповідача ОСОБА_2 , то він в судовому засіданні категорично заперечував проти надання строку на примирення, так як проживає вже тривалий час в іншій сім`ї.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як позивачки ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що в сторін різне ставлення до подружніх обов`язків, різні характери та різні погляди на життя, у відповідача є інша сім`я, - що є достатніми підставами для розірвання такого шлюбу, так як продовження існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивачки, а також інтересам малолітніх дітей, а також інтересам відповідача ОСОБА_2

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, - ще до початку проживання на різних житлових площах, відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних - шлюбно - сімейних відносин немає, відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між строронами, та дані відносини з часом, зважаючи на окреме проживання сторін на різних житлових площах, в різних населених пінктах, в різних сім`ях, - лише посилюються.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - понад пів - року не проживають як чоловік та жінка, у позивачки відсутнє бажання підтримувати будь - які відносини з відповідачем ОСОБА_1 , в них відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце пряма, визначена воля позивачки на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заяві, та в її позиції в судовому засіданні.

Що стосується відповідача ОСОБА_2 , то він також категорично наполягає на розірванні шлюбу, так як вже тривалий час проживає в іншій сім`ї, що фактично зводить нанівець намагання суду на примирення подружжя, яке, на думку суду, в даному випадку неможливе, з огляду на тривалий час існування шлюбу лише документально, без наявності фактичних взаємовідносин подружжя, та інших обставин справи, які судом вказано вище, а також, особливо, існування інших сімей в обох сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь - який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони не підтримують шлюбно - сімейних відносин тривалий час, - більше пів - року, майнового спору між сторонами немає, шлюб розривають вперше, спору шодо проживання спільних малолітніх дітей немає, - вони залишаються проживати з матір`ю, - позивачкою по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивачки, так і інтересам малолітніх дітей, так і інтересам відповідача.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, то суд приймає рішення щодо задоволення вимоги відповідачки мати прізвище після розірвання шлюбу те, яке вона мала до реєстрації шлюбу, - « ОСОБА_1 ».

Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, суд зазначає, що вирішення даного питання цілком та повністю лежить на юридичній відповідальності позивачки ОСОБА_1 з огляду на положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд приймає рішення про залення позивачці прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, - « ОСОБА_1 », причому, суд зазначає, що вибір прізвища після розірвання шлюбу є виключним правом лише позивачки, як це передбачено нормою сімейного права, так як під час вирішення даного питання думка відповідача ОСОБА_2 судом не враховується.

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 214 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 , не стягуючи такі витрати з відповідача ОСОБА_2 ;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам малолітніх дітей, інтересам відповідача, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

В матеріалах справи містяться:

- квитанція № 27181903 - 1 від 21 червня 2019 року, яка засвідчує той факт, що позивачкою ОСОБА_1 при подачі позовної заяви сплачено 768 (сімсот шістдесят вісім сорок) грн. 40 коп. судового збору, проте, враховуючи ту обставину, що позивач ОСОБА_2 в прохальній частині позовної заяви та в судовому засіданні просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати, то судові витрати слід залишити за позивачкою, не стягуючи їх з відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 - 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 15 грудня 2015 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем село Разіне Дзержинського району Житомирської області, громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 14 листопада 2014 року Дарницьким РВ ГУДМС України в місті Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 січня 2016 року Кагарлицьким РС УДМС України в Київській області, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_10 , яке видане 15 грудня 2015 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 3689, - розірвати.

Після вступу рішення в законну силу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці с. Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 січня 2016 року Кагарлицьким РС УДМС України в Київській області, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 , залишити прізвище, - ОСОБА_1 .

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.