Справа № 347/274/16
Провадження № 22-ц/4808/1112/19
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Горейко М.Д., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за поданням головного державного виконавця Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Винничук О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 для виконання ним своїх зобов`язань без вилучення паспортного документа, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, постановлену суддею Сабадахом Б.В. 23 травня 2018 року в м. Косів Івано-Франківської області,

в с т а н о в и л а :

У травні 2018 року головний державний виконавець Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Винничук О.М. звернулася з поданням, погодженим начальником Косівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області І.Йоником, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні у відділі ДВС Косівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження №56163657 за виконавчим листом №347/274/16, виданим Косівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором. Рішення на день внесення подання не виконано, декларацію про доходи та майно боржником не подано, будь-яких дій, спрямованих на виконання, не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Свідченням достатності підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення, є невиконання боржником зобов`язань та законних вимог державного виконавця протягом тривалого часу, тому просила встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 до виконання зобов`язань без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.209-212, том 3).

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2018 року подання головного державного виконавця Косівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській Винничук О.М. області про тимчасове обмеження права виїзду за кордон задоволено. Суд встановив тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_1 до врегулювання боргових зобов`язань, покладених на нього рішенням суду по справі №347/274/16 про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором (а.с.240-241, том 3).

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на її необґрунтованість та незаконність, постановлену без повного з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує на те, що задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. За змістом подання представника виконавчої служби, наявність у нього невиконаного зобов`язання уже є ухиленням від його виконання. Однак, суд не врахував, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення, а не лише за наявності невиконаного зобов`язання, та чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково. Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що у поданні державним виконавцем не зазначено доказів про умисне чи інше свідоме невиконання ним зобов`язань. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Вимоги, запити державного виконавця та відповіді на них відсутні у матеріалах справи. В матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про те, що у діях боржника має місце ухилення від виконання рішення суду. Кредит забезпечений переданими в іпотеку будинком та земельною ділянкою, які належать йому і банк має можливість задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки. З цих підстав просить ухвалу суду скасувати (а.с.2-6, том 4).

Косівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області подав заперечення (відзив) на апеляційну скаргу. Зазначив, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 13.04.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, зокрема, боржнику рекомендованим листом. Згідно даного виконавчого провадження державним виконавцем вчинено ряд дій, а саме: зроблено запит до ДФС України про джерела отримання доходів боржника, а також про наявність рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах; зроблено запит до ПФУ про те, чи боржник працевлаштований та чи отримує пенсію та інші виплати. На дані запити отримано відповіді, згідно яких у боржника відсутні джерела отримання доходів, має відкриті рахунки в установах банку, інформація про працевлаштування відсутня. Також державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, повторно зроблено запити у відповідні установи. З моменту відкриття виконавчого провадження по день внесення подання оплати по даному виконавчому провадженню не надходили. У зв`язку з цим просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити в силі.

У судове засідання апелянт та державний виконавець не з`явилися, просили справу розглядати у їх відсутності.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності апелянта та державного виконавця.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з такого.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи встановлено, що на виконанні у Косівському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області знаходиться виконавче провадження № 56163657 з виконання виконавчого листа №347/274/16, виданого 24.01.2018 року Косівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором № IFWWGA від 03.03.2008 року в розмірі 38524,24 доларів США, що за курсом НБУ складає 905 704,88 грн, а також пені у розмірі 110 556,01 грн (а.с.229-230, том 3). Виконавчі документи видані на підставі рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили (а.с.180-186, том 3).

На підтвердження вимог, викладених у поданні, державним виконавцем додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 56163657 від 13.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в розмірі 1 016 260,89 грн (а.с.233, том 3), а також копії інших матеріалів виконавчого провадження, які свідчать про перевірку державним виконавцем матеріального становища боржника (а.с.234-235, том 3) .

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, встановивши, що Косівським районним відділом ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження № 56163657 від 13.04.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в розмірі 1 016 260,89 грн, дійшов висновку про наявність підстав припускати, що невжиття заходів щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому тимчасово обмежено боржника у праві виїзду за межі України.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з таких підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до статті 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено тільки законом. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Згідно статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право вільно залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, і які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано чинним законом на час його вирішення.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (зі змінами та доповненнями), встановлений порядок звернення державного виконавця з поданням до суду щодо обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну у разі не виконання боржником своїх зобов`язань.

Відповідно до п.19 частини 3 статті 18Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим підлягає з`ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов`язання, або невиконання зумовлено об`єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок повністю або частково у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має можливість виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей, зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України"передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, процедура обмеження у праві виїзду боржника передбачена ЦПК України, а підстави - Законами України «Про виконавче провадження» та «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду на час її постановлення.

Надаючи оцінку обставинам справи щодо наявності елементу ухилення від виконання рішення суду у діях (бездіяльності) ОСОБА_1 , суд повинен був враховувати те, що у матеріалах справи відсутні дані про вручення ОСОБА_1 копії рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2017 року, на підставі якого видані виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; виконавче провадження відкрито 13.04.2018 року (а.с.233-234 том3), заява про обмеження боржника у праві виїзду за межі України подана стягувачем державному виконавцю 27 квітня 2018 року ( а.с.213 том 3) і уже 08.05.2018 року державним виконавцем за вихідним номером 5252/12626/05 направлено до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа; відсутні дані про вручення копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику та не встановлювалося чи наявне у боржника рухоме майно, зокрема і за місцем проживання, на яке може бути звернено стягнення.

Судом першої інстанції не враховано, що з дня відкриття виконавчого провадження і до дня направлення суду подання про обмеження у праві виїзду боржника за межі України пройшов нетривалий час (менше місяця). У цей термін входив також і час на доставку поштової кореспонденції, зокрема копії постанови про відкриття виконавчого провадження, від дати отримання якої боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження і лише з цього часу може мати місце ухилення від виконання рішення суду.

На ці обставини суд першої інстанції не звернув уваги, не зазначив чи має місце ухилення від виконання рішення суду у бездіяльності боржника ОСОБА_1 і у чому таке ухилення полягає, що є порушенням норм процесуального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які достовірно та об`єктивно вказують на те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням у спосіб утримання від дій, спрямованих на виконання рішення суду, тому подання є необґрунтованим і у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2018 року скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання головного державного виконавця Косівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Винничук О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: М.Д. Горейко

Р.Й. Матківський