Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 березня 2013 року відповідач отримала від неї завдаток в рахунок купівлі житлового будинку по АДРЕСА_1 в сумі 20 000 грн. Сторони домовилися, що вартість будинку складає 40 000 грн., у зв`язку із чим відповідач зобов`язалася після отримання від неї ще 20 000 грн. посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально. Зі згоди відповідача, позивач зареєстрована в цьому будинку та проживає в ньому.

Позивач зазначає, що декілька разів зверталася до відповідача з проханням отримати від неї недоплачену суму коштів та посвідчити договір у нотаріуса, але вона почала ухилятися від виконання умов договору.

Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, а саме, ціна будинку складає 40 000 грн. та частково виконала його, передавши їй 20 000 грн. завдатку, а вона зареєструвала позивача в будинку та надала ключі від домоволодіння.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 15 березня 2013 року.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України , позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Позивачем 12 лютого 2019 року було надано заяву про збільшення позовних вимог, однак до суду не надано докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, у зв`язку із чим суд не приймає її до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, розглядаючи вимоги викладені в позовній заяві від 03 грудня 2018 року.

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, зазначивши, що 15 березня 2013 року між сторонами було досягнуто домовленості щодо продажу житлового будинку, ціна домоволодіння становила 40 000 грн. Позивач сплатила частину вартості домоволодіння в сумі 20 000 грн. та бажає сплатити іншу частину в розмірі 20 000 грн., однак відповідач ухиляється від отримання коштів та посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння. Позивач за час проживання в будинку здійснювала ремонт, купуючи за власні кошти будівельні матеріали.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що відповідач отримала кошти від позивача в розмірі 20 000 грн. в рахунок оренди житлового будинку та написала розписку, однак правильність написання цієї розписки не досліджувала.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Житловий будинок, який знаходяться по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , згідно договору дарування житлового будинку ВМР № 976714 від 13.04.2010 року, право власності зареєстровано 20.08.2010 року КП «Магдалинівське БТІ» (а. с. 43-44).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно розписки від 15 березня 2013 року, ОСОБА_4 отримала заставу за будинок 20 000 грн., а сам будинок за домовленістю 40 000 грн. Свідками написання розписки зазначено: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_5 наданих в судовому засіданні вбачається, що дійсно між сторонами було досягнуто домовленості щодо продажу житлового будинку за плату в розмірі 40 000 грн., частину цієї плати в розмірі 20 000 грн. отримала ОСОБА_4 від ОСОБА_1 .

Виходячи з матеріалів справи та пояснень свідка, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину (розписки), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Судом встановлено обставини неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із тим, що відповідач свідомо ухиляється від отримання коштів та виконання дій щодо оформлення правочину. Вказані обставини свідчать про безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між сторонами у справі є договором купівлі-продажу житлового будинку, у зв`язку із чим вважається таким, що вчинений правомірно, тому є законні підстави для визнання дійсним вказаного договору.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який сплачено при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 206, 247, 264-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель і споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що складається з: А - будинок загальною площею 51,2 кв. м., житловою площею 27, кв. м.; а сіни; гн ганок; Б сарай; ПГ шийка з погребом; Т вбиральня; № 6 замощення, укладений 15 березня 2013 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (покупець) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (продавець).

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 вересня 2019 року.

Суддя Т.А.Ковальчук