Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2715/19 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 29 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №296/2715/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення 100 721 грн. шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0027 вартістю 52 000 грн., земельну ділянку з кадастровим номером :09: 003 :0026 вартістю 52 000 грн. та іменні акції ВАТ «Ярунська сільгосптехніка» в кількості 55 810 штук номінальною вартістю 13 952,50 грн., вартістю 10 000 грн. Заяву обґрунтовував тим, що в мережі інтернет розміщена інформація про продаж належних відповідачу земельних ділянок, що, на його думку, свідчить про те, що ОСОБА_2 має намір ухилитися від виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Окрім того, не виключається зняття арешту з майна ОСОБА_2 органом державної виконавчої служби. Не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду через відсутність у відповідача майна, на яке може бути звернуто стягнення, а ціна позову складає більше 18 мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача. Зазначає, що ціна позову більше 18 мінімальних зарплат, а намір відповідача відчужити належне йому майно свідчить про бажання ухилитися в майбутньому від виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову зазначив усю інформацію, яка необхідна для задоволення заяви та виконання ухвали про забезпечення позову, а тому посилання суду першої інстанції на відсутність такої інформації є безпідставним.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до змісту частини другої ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

ОСОБА_1 звертається із заявою про забезпечення позову в даній справі втретє. Чинне процесуальне законодавство не обмежує кількість подання одним учасником справи заяв про забезпечення позову з інших підстав або нових обставин.

Судом установлено та виділеними матеріалами цивільної справи доводиться, що в березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 100 721 грн. Позов обґрунтовується тим, що на виконанні у Новоград-Волинському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебуває зведене виконавче провадження, в межах якого проводяться виконавчі дії з виконання виконавчого листа про стягнення з ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 153 313,02 грн. Довіреністю від 19 грудня 2017 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 право на отримання у виконавчій службі майна на виконання судового рішення. Відповідач 20 грудня 2017 року отримав у Новоград-Волинському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Житомирській області майно в рахунок погашення ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» перед ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 100 721 грн., але дане майно позивачу в натурі не передав через відсутність такої можливості. ОСОБА_1 вважає, що з підстав, передбачених ч.2 ст.1213 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати йому вартість майна.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (співмірність).

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача категорично заперечив розміщення ОСОБА_2 в мережі інтернет оголошення про продаж земельних ділянок. Запевнив, що відповідач не має наміру продавати своє майно. Він намагався знайти в інтернеті оголошення, що міститься на аркуші 113 виділених матеріалів справи, але йому цього не вдалося, бо такого оголошення відповідач не подавав.

Окрім того, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка була актуальною станом на квітень 2019 року, ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :09:003:0027 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.114-115 виділених матеріалів). Проте, із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на дану земельну ділянку позивач звернувся 01 серпня 2019 року, тобто зі спливом більше трьох місяців.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:003:0026 належить на праві власності відповідачу. Відсутня інформація й щодо нормативно-грошової оцінки земельних ділянок або дійсної їх ринкової вартості. Також виділені матеріали справи не підтверджують тієї обставини, що іменні акції в кількості 55 810 грн. ВАТ «Ярунська сільгосптехніка» коштують 10 000 грн. Отже, надані позивачем докази не є достатніми для підтвердження співмірності заходів забезпечення позову обсягу позовних вимог.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що належними та допустимими доказами не доведено, що заходи забезпечення позову, про які йдеться у заві про забезпечення позову, є співмірними обсягу позовних вимог. Так, інформація про реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :09:003:0027 , що датована квітням 2019 року, не є актуальною на час звернення із заявою про забезпечення позову (на серпень 2019 року) та заявником не надано доказів належності відповідачу на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :09 :003:0026 , дійсної ринкової вартості земельних ділянок у розмірі 52 00 грн. за кожну та вартості акцій у розмірі 10 000 грн.

Посилання на зняття арешту з майна ОСОБА_2 органом державної виконавчої служби ґрунтуються на припущеннях, оскільки спростовуються актуальною інформацію про державну реєстрацію обтяжень, згідно з якою державною виконавчою службою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 (а.с.115).

Із огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги про те, що в заяві про забезпечення позову позивач зазначив усю інформацію, яка необхідна для виконання ухвали про забезпечення позову, не змінюють висновків суду першої інстанції, враховуючи, що виконання ухвали є наступним етапом, який не може передувати прийняттю самого судового рішення.

Отже, належними та допустимими доказами не доведено, що відповідач прагне відчужити належне йому майно, а відтак і обставину унеможливлення захисту у разі порушення права.

Суд апеляційної інстанції залишає ухвалу суду першої інстанції без змін, приймаючи до уваги те, що вона постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 30 вересня 2019 року.