Справа № 522/6059/19
Номер провадження 2/522/5418/19
18 вересня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Лапшинської Н.Б.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
09.04.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
12.06.2019 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в який вона посилається на те, що 23 квітня 2016 року до неї звернулася відповідач ОСОБА_2 з проханням позичити їй 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США; 20 000 (двадцять тисяч) євро; 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) норвержських крон. Враховуючи, що позивач добре знала відповідача і на той час в неї була така сума грошей, вона погодилася позичити їй 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США: 20 000 (двадцять тисяч) євро; 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) норвежських крон під 2 % в місяць. Відповідач зобов`язалась повернути всю суму за першою вимогою на протязі місяця, попередивши завчасно за місяць до повернення.
Саме на цих умовах сторони уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч в присутності двох свідків написала позивачу розписку. Все вищенаведене можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які були присутні під час передачі грошей і написанні розписки.
07.04.2017року, ОСОБА_2 , повідомила позивачу ОСОБА_1 , письмово про те, що вона повідомлена про повернення боргу з відсотками на протязі поточного місяця. 13.10.2018 року, ОСОБА_2 , повідомила позивача ОСОБА_1 , письмово про те, що вона зобов`язується повернути позивачу позичені грошові кошти після продажу нерухомості, а саме будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язалася повернути відразу після продажу будь-якого із цих об`єктів.
Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконала, вищезазначені об`єкти нерухомого майна не продає, крім того самостійно в односторонньому порядку змінила умови повернення суми боргу, а саме лише за умови «продажу нерухомості, а саме: будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язалася повернути відразу після продажу будь-якого із цих об`єктів.
Станом на момент складання уточненої позовної заяви, а саме на 11 червня 2019 року - курс Національного банку становив: американський доллар: 26,37 грн., за 1-н американський доллар; євро: 29,80 грн., за 1 євро; норвержська крона: 3,04 грн., за 1-ну норвержську крону. Таким чином 25 000 доларів США по курсу НБУ становить 659 250,00 гривень; 20 000 євро по курсу НБУ становить: 596000,00 гривень; 150 000 норвержських крон по курсу НБУ становить: 456000,00 гривен. Загальна сума заборгованості за договором позики становить: 1 711250, 000 гривень.
Відповідач одержала позику під відсотки, а саме: 2 (два) % та зобов`язалася повернути позику з відсотками за першою вимогою з попередженням завчасно за 1 (один) місяць до звернення. За час користування позикою на дату звернення до суду з позовною заявою, сума відсотків за користування позикою, згідно розрахунку суми боргу від 11 червня 2019 року становить: відсотки за користування позикою 2 (два) % щомісяця: 25 000 дол. США х 2% = 500 дол. США х 37 місяців = 18 500 х 26,37 = 487 845,00 гривень; 20 000 євро х 2%= 400 євро х 37місяців = 14 800 х 29,80 = 441 040,00 гривень; 150 000 норв. крон х 2% =3 000 х 37місяців = 111 000 х 3,04 = 337 440,00 гривень. Всього відсотки за користування позикою 2 (два) % щомісяця: 487 845, 00 + 441 040,00 + 337 440,00 = 1 266 325,00 гривень.
Сума боргу становить: 2 977 575 гривень з яких: 1 711 250,00 гривень сума основного боргу за договором позики: 1 266 325,00 гривень - відсотки за користування позикою.
Також позивач просить стягнути з відповідача понесені з розглядом справи витрати, яки складаються з оплати судового збору у розмірі 9 605,00 гривень; комісії за послуги банку у розмірі 96,05 гривен; 384,20 гривні та 20,00 гривень.
Позивач неодноразово зверталася до неї з вимогою повернути їй гроші, однак відповідач ОСОБА_2 , гроші позивачу не повертає. Це змусило позивача звернутися за захистом порушеного права до суду.
Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання з`явився, на задоволенні позовних вимог наполягав, щодо заочного розгляду справи не заперечував. В судовому засіданні надав суду для огляду оригінали розписок, які відповідають наданим до справи копіями письмових доказів.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала.
Станом на 19 вересня 2019 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Проаналізувавши матеріали справи, оглянувши копію розписки від 23 квітня 2016 року, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обґрунтованим, доведеним і таким, та таким, що підлягає частковому задоволенню.
При цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що що 23 квітня 2016 року до неї звернулася відповідач ОСОБА_2 з проханням позичити їй 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США; 20 000 (двадцять тисяч) євро; 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) норвержських крон. Враховуючи, що позивач добре знала відповідача і на той час в неї була така сума грошей, вона погодилася позичити їй 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США: 20 000 (двадцять тисяч) євро; 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) норвежських крон під 2 % в місяць. Відповідач зобов`язалась повернути всю суму за першою вимогою на протязі місяця, попередивши завчасно за місяць до повернення.
Саме на цих умовах сторони уклали договір позики. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч в присутності двох свідків написала позивачу розписку. Все вищенаведене можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які були присутні під час передачі грошей і написанні розписки.
07.04.2017року, ОСОБА_2 , оформилапозивачу ОСОБА_1 , письмову розписку про те, що вона повідомлена про повернення боргу з відсотками на протязі поточного місяця. Таким чином за розпискою від 07.04.2017 року строк повернення позики був вказаний сторонами до 07.05.2017 року. 13.10.2018 року, ОСОБА_2 , повідомила позивача ОСОБА_1 , письмово про те, що вона зобов`язується повернути позивачу позичені грошові кошти після продажу нерухомості, а саме будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язалася повернути відразу після продажу будь-якого із цих об`єктів.
Однак відповідач свої зобов`язання згідно договору та вказані в борговій розписці строки не виконала, вищезазначені об`єкти нерухомого майна не продає, крім того самостійно в односторонньому порядку змінила умови повернення суми боргу, а саме лише за умови «продажу нерухомості, а саме: будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язалася повернути відразу після продажу будь-якого із цих об`єктів.
Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передову власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Саме на підтвердження укладання договору позики і передачі грошей за ним і була складена розписка.
Ч..1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовяязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно правил ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Наявність оригіналу розписок у кредитора свідчать про існування зобов`язання.
Судом встановлено, що станом на момент складання уточненої позовної заяви, а саме на 11 червня 2019 року - курс Національного банку становив: американський доллар : 26,37 грн., за 1-н американський долар; євро: 29,80 грн., за 1 євро; норвержська крона: 3,04 грн., за 1-ну норвержську крону. Таким чином 25 000,0 доларів США по курсу НБУ становить 659 250,00 гривень; 20 000,0 євро по курсу НБУ становить: 596000,00 гривень; 150 000,0 норвержських крон по курсу НБУ становить: 456000,0 гривень. Загальна сума заборгованості за договором позики становить: 1 711 250, 00 гривен.
Суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконавши належним чином, взяті на себе за розпискою від 23.04.2016 року зобов`язання, на вимогу позикодавця повинна сплатити останній за розпискою борг у розмірі 2 566875,0 гривень з яких: 1 711 250,00 гривень - сума основного боргу за договором позики та 855625,0 гривен сума відсотків за користування кредитом.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обґрунтованими і задовольняє їх частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов письмової розписки від 23.04.2016 року, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 605,00 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням, на зазначену суму.
Разом з тим, суд не вбачає законних та доведених підстав для стягнення витрат на комісію за послуги банку у розмірі 96,05 гривен; 384,20 гривні та 20,00 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 206, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 суму боргу: 2 566875,0 (два мільйони п`ятсот шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят пять) гривень 00 копійок з яких: 1 711 250,00 (один мільйон сімсот одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок - сума основного боргу за договором позики; 855625,0 (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривен - відсотки за користування позикою.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 9 605,00 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення буде виготовлений 27.09.2019 року.
Суддя: Науменко А.В.