Справа № 2-9595/2010
У Х В А Л А

іменем України

23 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника Дмитренка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рябоконь Микола Володимирович, акціонерне товариство «КристалБанк», на неправомірні дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року скаржник ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рябоконь Микола Володимирович, акціонерне товариство «КристалБанк», звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця, обґрунтовуючи наступним.

Постановою головного державного виконавця Рябоконя М.В. від 13.06.2019 р. по ВП № 59343852 було відкрите виконавче провадження по виконавчому листу №2-995, виданого 06.08.2012 року.

Згідно вказаної постанови з нього повинно бути стягнуто на користь ПАТ «Кристалбанк» заборгованість в сумі 7196238,85 грн. та 1820,00 грн. судових витрат, а всього 7198058,85 грн.

Вважає постанову державного виконавця незаконною і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17.11.2010 року про стягнення з нього на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» 7196238,85 грн. набрало законної сили 28 листопада 2010 року. Виконавчий лист № 2-9595/2010, згідно якого було відкрите виконавче провадження, був виданий судом 06.08.2012 року. Йому невідомо коли він був пред`явлений виконавчій службі до виконання, однак, якщо він був поданий в той же день, то з трирічного строку було використано стягувачем один рік, сім місяців і вісім днів.

З дня подачі виконавчого листа трирічний строк, згідно вказаного Закону, був перерваний постановою старшого державного виконавця Черток О.Ф. від 21.06.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 44471293 коли виконавчий лист був повернутий стягувачу ПАБ «Райфайзен Банк Аваль». Згідно цієї постанови виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 21.06.2017 року, однак в зазначений період пред`явлений не був. Не був він пред`явлений до виконання і в межах строків, встановлених Законом України № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Адже від дати повернення виконавчого листа і до винесення постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження пройшло без восьми днів три роки. Тобто сумарно на день винесення постанови це становило чотири роки і сім місяців, що значно перевищує встановлені законом строки.

Із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувач до суду не звертався.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04.1999 р. (який діяв на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 цього закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, строк для виконання виконавчого листа № 2- 9595/2010 пропущений і при таких обставинах державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження.

Просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Рябоконь М.В. щодо винесення постанови від 13.06.2019 року у виконавчому провадженні № 59343852 про стягнення з нього заборгованості в сумі 7196238,85 грн. та 1820,00 грн. судових витрат, а всього 7198058,85 грн. та скасувати постанову від 13.06.2019 року головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Рябоконя М.В. про відкриття виконавчого провадження ( а. с. 2-4 ).

Ухвалою судді від 25 липня 2019 року постановлено прийняти до розгляду та відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 ( а. с. 8-9 ).

Ухвалою суду від 12.08.2019 року залучено до участі у справі за скаргою ОСОБА_1 в якості заінтересованої особи головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рябоконь Миколу Володимировича ( а. с. 18-19 ).

Ухвалою суду від 12.08.2019 року постановлено витребувати з Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області оригінал виконавчого провадження № 59343852 від 13.06.2019 року щодо виконання виконавчого листа № 2-995, який виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 06.08.2012 року ( а. с. 20-21 ).

Ухвалою суду від 22.08.2019 року постановлено залучити до участі у справі за скаргою ОСОБА_1 в якості заінтересованої особи ПАТ «Кристал банк» ( а. с. 33-34 ).

11 вересня 2019 року за вх. № 33326 від АТ «Кристалбанк» судом отримано відзив на скаргу, в якій зацікавлена особа стягувач просить суд залишити скаргу без задоволення та розгляд справи провести без участі представників АТ «Кристалбанк», мотивуючи наступним.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (далі - Рішення) від 17.11.2010 року по цивільній справі № 2-9595/2010 задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та стягнута з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 012/03-01/142 від 23.10.2006 року, генеральною кредитною угодою № 26/17 від 30.03.2007 року в рамках якої було укладено два кредитних договори: № 010/26/501 від 26.12.2007 року та № 010/26/584 від 12.03.2008 року, кредитним договором № 010/26/705 від 07.08.2008 року в сумі 7 196 238,85 грн.

06.08.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 2-9595/2010 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 7 198 058,85 грн.

07.09.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-9595/2010 замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Кристалбанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-9595/2010 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 7 198 058,85 грн.

Додатково повідомляють, що на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» № 2210-19 від 16.11.2017 року, з 05 червня 2018 року офіційне найменування юридичної особи «Кристалбанк» змінено з публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на акціонерне товариство «Кристалбанк».

13.06.2019 року державним виконавцем Білоцерківського МВДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 59343852.

ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 59343852 посилаючись на пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

А згідно ч. 1 ст. 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, оскільки виконавчий лист виданий 06.08.2012 року, тобто до набрання чинності нової редакції Закону, то на нього поширюється дія ч. 1 ст. 12 Закону, а відповідно, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-9595/2010 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 7 198 058,85 грн. становить три роки.

Відповідно до ч. 4 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Виконавчий лист № 2-9595/2010 від 06.08.2012 року декілька разів перебував на виконанні та, відповідно, декілька разів переривався строк пред`явлення виконавчою листа до виконання.

Востаннє державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення 21.06.2016 року.

Згідно ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, тобто з 22.06.2016 року.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 910/18165/13, викладеної у постанові від 05.10.2016 року (додається), після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Вказана правова позиція також зустрічається у інших рішеннях судів вищих інстанцій, а саме Постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду України від 25.06.2019 року по стправі № 540/310/19 та Постанові Апеляційного суду Донецької області від 04.04.2018 року № 234/7116/17 (додаються).

Отже, строк пред`явлення Виконавчого листа до виконання почався заново 22.06.2016 року і спливав, відповідно, 22.06.2019 року, таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59343852 від 13.06.2019 року вчинені з додержанням Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява №

23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява №59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову

судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

А отже, задоволення скарги значно затягне виконання рішення суду, чим істотно порушаться права стягувача, який знаходиться в процесі реалізації свого права на виконання рішення.

Таким чином, суд не виконає свого головного завдання - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 кожний окремо підтримали скаргу, надали пояснення аналогічні викладеним в скарзі та просили її задовольнити.

Заінтересована особа Білоцерківський МВ ДВС ГТУЮ в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення 11.09.2019 року.

В судовому засіданні, яке відбувалося 22.08.2019 року представник ДВС та безпосередньо особа, яка виносила оскаржувану постанову Рябокінь М.В. заперечував проти скарги ОСОБА_1 , просив зазначену скаргу залишити без задоволення, так як остання є безпідставною. Додав, що при винесенні оскаржуваної постанови з його боку порушень не було, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, а безпосередньо він керувався статтями 3, 12 та 23 Закону України «Про виконавче провадження».

Заінтересована особа АТ «Кристалбанк» свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення.

До того ж, звертаючись до суду з відзивом на скаргу, АТ «Кристалбанк» просить розгляд заяви провести без участі представників АТ «Кристалбанк».

Суд, вислухавши пояснення скаржника та його представника, враховуючи пояснення представника ДВС Рябокінь М.В., надані суду в судовому засіданні 22.08.2019 року, дослідивши матеріали цивільної справи, а також матеріали виконавчого провадження 22.08.2019 року, вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Встановлено, що скаржником ОСОБА_1 звертаючись до суду із вказаною скаргою 23.07.2019 року, про що свідчить штамп суду ( а. с. 2 ) не пропущено строк для оскарження, так як оскаржувану постанову останній отримав 16.07.2019 року на особистому прийомі у державного виконавця, про що свідчить особистий підпис скаржника ( а. с. 7 ).

Судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2010 року по цивільній справі № 2-9595/2010 задоволені позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та стягнута з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 012/03-01/142 від 23.10.2006 року, генеральною кредитною угодою № 26/17 від 30.03.2007 року в рамках якої було укладено два кредитних договори: № 010/26/501 від 26.12.2007 року та № 010/26/584 від 12.03.2008 року, кредитним договором № 010/26/705 від 07.08.2008 року в сумі 7 196 238,85 грн., що не спростовано в судовому засіданні самим скаржником.

06.08.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 2-9595/2010 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 7 198 058,85 грн.

07.09.2018 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-9595/2010 замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Кристалбанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-9595/2010 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 7 198 058,85 грн.

Встановлено, що на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» № 2210-19 від 16.11.2017 року, з 05 червня 2018 року офіційне найменування юридичної особи «Кристалбанк» змінено з публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на акціонерне товариство «Кристалбанк».

13.06.2019 року державним виконавцем Білоцерківського МВ ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 59343852.

Звертаючись з скаргою на дії державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 59343852, скаржник посилався на пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а державний виконавець всупереч цьому постановив постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", скарги на, рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до ч. 1 та ч.4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження до суду; рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Посилання скаржника ОСОБА_1 щодо пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а державний виконавець Рябокінь М.В. не звернув на це увагу та всупереч цьому постановив оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження, яка повинна бути скасована, а дії державного виконавця неправомірними, суд не може погодитися з такими доводами, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, строк пред`явлення рішення до виконання.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно статті 12 цього Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, оскільки виконавчий лист, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 06.08.2012 року, тобто до набрання чинності нової редакції Закону, то на нього поширюється дія ч. 1 ст. 12 Закону, а відповідно, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-9595/2010 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 7 198 058,85 грн. становить три роки.

Вказане зазначене і в самому виконавчому листі, що виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня вступу рішення в законну силу ( а. с. 5 ).

Встановлено, що виконавчий лист № 2-9595/2010 від 06.08.2012 року декілька разів перебував на виконанні, останній раз постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Черток О.Ф. від 21.06.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачеві у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення ( а. с. 6 ).

Отже, відповідно, декілька разів переривався строк пред`явлення виконавчою листа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту дії відповідної заборони.

Тобто, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку не зараховується.

Оскільки, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.06.2016 року, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, тобто з 22.06.2016 року.

Тому, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання почався заново 22.06.2016 року і спливав, відповідно, 22.06.2019 року, таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59343852 від 13.06.2019 року вчинені з додержанням Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 05.10.2016 року у справі № 910/18165/13, якою зазначено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення.

Враховуючи вищенаведене та аналізуючи матеріали справи та матеріали виконавчого провадження судом не встановлено з боку державного виконавця неправомірних дій щодо винесення оскаржуваної постанови від 13.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження.

Тому посилання скаржника на те, що з боку державного виконавця мають місце неправомірні дії не знайшло свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, з урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рябоконь Микола Володимирович, акціонерне товариство «КристалБанк», на неправомірні дії державного виконавця, є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 11, 12, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 18, 82, 130, 263, 450, 448-451 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність організації і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рябоконь Микола Володимирович, акціонерне товариство «КристалБанк», на неправомірні дії державного виконавця, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення ( враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України ). У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 27 вересня 2019 року.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов