Справа № 185/7470/18
Провадження № 2/185/3486/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 вересня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді, у спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В

05 вересня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та в якому просила суд стягнути борг за договором позики грошей з відповідача в розмірі 415915,00 грн. та судових витрат по справі у розмірі 4159,16 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 11 вересня 2015 року ОСОБА_2 згідно договору позики грошей взяв у неї в борг 16000,00 грн., які зобов`язався повертати частками до 11.09.2018 року (по 4500,00 грн. щомісячно з 11.10.2015 р. на протязі 35 місяців та 250,00 грн. в останній день строку сплати). Але ОСОБА_2 суму позики їй не повертає, ухиляється від її повернення. Позика була оформлена відповідним договором та розпискою. ОСОБА_2 не виконав належним чином умови договору і станом на 20.08.2018 року має заборгованість - 415915,00 грн., з яких:

заборгованість за тілом позики: 16000,00 грн.;

заборгованість за відсотками: 414315,00 грн.

Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу скасовано, та призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовільнити. Також надав суду для огляду оригінали договору позики та розписки.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки зазначив, що позику не брав, про те хто саме її взяв йому нічого невідомо.

Дослідивши письмові матеріали справи, оригінали договору позики та розписки надані для огляду представником позивача в судовому засіданні, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 11 вересня 2015 року між позичальником ОСОБА_2 та позикодавцем ОСОБА_1 , було укладено договір позики грошей(арк.с.7) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 16000,00 грн., які позичальник гр. ОСОБА_2 зобов`язався повертати частками до 11.09.2018 року (по 4500,00 грн. щомісячно з 11.10.2015 р. на протязі 35 місяців та 250,00 грн. в останній день строку сплати, що встановлено п. 4.2. Договору) в термін встановлений п. 4.1.Договору.

Пунктом 7.2 договору позики грошей - сторони підтвердили, що цей договір укладено ними добровільно, на них не було здійснено ніякого тиску, примусу чи насильства як морального так і фізичного. Позикодавець та Позичальник не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору.

11 вересня 2015 року ОСОБА_2 написав розписку, якою він підтвердив отримання від ОСОБА_1 грошей у сумі 16000,00 грн. (арк.с.8).

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак на день звернення позивача з позовом до суду відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей.

Таким чином в частині стягнення боргу в сумі 16000,00 грн. позов підлягає задоволенню.

Згідно п. 4.4 договору в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5 % в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Заборгованість по процентам за користування позикою за період з 12.09.2018 року по 20 серпня 2018 року нараховані позивачем відповідно до умов договору позики грошей складає 414315,00 грн. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім цього суд ставиться критично до пояснень відповідача даних у судовому засіданні з приводу того, що він позику не брав, про те хто саме її взяв йому нічого невідомо, оскільки останній відповідно до норм ч. 1 ст. 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, та окрім цього не заявляв суду клопотань з приводу проведення судової почеркознавчої експертизи з приводу його підпису на оригіналі договору позики та розписці до нього.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у сумі 430315,00 грн. а не помилково зазначена сума 415915,00 грн., оскільки складові цієї суми є: заборгованість за тілом позики: 16000,00 грн. + заборгованість за відсотками: 414315,00 грн., що зазначено в позовних вимогах.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 4159,16 грн., сплачений останньою при подачі позову, що підтверджується платіжними дорученнями (арк.с.1).

Керуючись ст. ст.263, 264, 265, 280-283 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса мешкання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за договором позики грошей від 11 вересня 2015 року в розмірі 430315,00 грн., з яких:

заборгованість за тілом позики: 16000,00 грн.;

заборгованість за відсотками: 414315,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 4159,16 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційному суду.

Повний текст рішення суду складено 18 вересня 2019 року.

Суддя: В. О. Головін