ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1855/18

Головуючий у першій інстанції - Чурупченко М. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1007/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: директор Чернігівської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення ОСОБА_2; адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2019 року (ухвалене о 08:07) у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі - Концерн РРТ), в якому просив:

- визнати звільнення його з роботи згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним та поновити його на роботі на посаді інженера засобів радіо та телебачення цеху № 3 РТПС Холми Чернігівської філії Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (далі Чернігівська філія - Концерну РРТ);

- стягнути з Концерну РРТ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.09.2018 по дату винесення судового рішення про поновлення на роботі включно;

- стягнути з Концерну РРТ на його користь два розміри середньої заробітної плати за видом економічної діяльності Концерну РРТ у регіоні його роботи до звільнення у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати;

- постановити окрему ухвалу, в якій зазначити про порушення чинного законодавства України, яке призвело до дискримінації працівників Концерну РРТ виданням наказу від 17.07.2018 року № 161-ОП та зобов`язати Концерн РРТ скасувати зазначений наказ протягом 10 днів з дати набрання законної сили окремою ухвалою.

Позов обґрунтовував тим, що наказом Чернігівської філії Концерну РРТ від 26.09.2018 № 24/ОК його було звільнено з роботи з посади інженера засобів радіо та телебачення цеху № 3 РТПС Холми з 26.09.2018 у зв`язку з скороченням штату працівників філії відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. У своїй заяві від 26.07.2018, адресованій Чернігівській філії Концерну РРТ, він зазначав про наявність у нього права на першочергове залишення на роботі згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України, оскільки в його сім`ї немає інших працівників з самостійним заробітком, він є працівником з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві та йому залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого він має право на отримання пенсійних виплат. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, а також відсутні підстави для скорочення чисельності або штату працівників. За вказаних обставин накази відповідача № 161-ОП від 17.07.2018, № 91/АГ від 18.07.2018 та № 24/ОК від 26.09.2018 порушують його права гарантовані Конституцією України, позбавляють права на рівний захист закону, можливості заробляти собі на життя працею та піддають дискримінації за ознакою.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 22.05.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог повністю, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Заявник вказує, що при його звільненні з посади згідно з ч. 1 ст. 40 КЗпП України не були взяті до уваги відповідачем переваги на залишення на роботі, які встановлені ст. 42 КЗпП України, об`єктивний порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації всіх інженерів засобів радіо та телебачення за посадовими обов`язками не був проведений.

Заявник зазначає, що відповідачем не надано суду жодного доказу зміни норм праці і, як наслідок, про повідомлення працівників не пізніше як за один місяць до їх запровадження. Так само відповідач не надав суду доказів повідомлення працівників про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці.

Вказує, що його було примушено виконувати обов`язки не передбачені трудовим договором, зокрема, переведено чергувати зі змінним графіком роботи, без винесення наказу про повідомлення про зміну істотних умов праці.

Наголошує, що накази відповідача № 161-ОП від 17.07.2018, № 91/АГ від 18.07.2018 та № 24/ОК від 26.09.2018 порушують його права, гарантовані Конституцією України, піддають дискримінації і на цій підставі є протиправними.

У відзиві на апеляційну скаргу Концерн РРТ просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, як необґрунтовану.

Щодо переважного права на залишення на роботі, відповідач зазначає, що позивач із заявами про переведення його на інші вакантні посади не звертався. Посилання на те, що позивачу не були запропоновані всі інші вакантні посади, які з`явилися на підприємстві протягом періоду скорочення й існували на день звільнення є необґрунтованими. Твердження ОСОБА_1 про наявність у нього переважного права на залишення на роботі відповідно до ст. 42 КЗпП України є також необґрунтованими, оскільки таке право застосовується в межах однорідних посад, а позивач не зазначає, яка, на його думку, посада є однорідною з його посадою і згідно вказаної норми надає йому право, як працівнику, який обіймав посаду інженера засобів радіо та телебачення РТПС Холми Цеху № 3, переважне право на залишення на роботі. Інших посад інженера засобів радіо та телебачення в РТПС Холми Цеху № 3 не було і не існує на сьогодні. Наголошує, що скороченню підлягала саме посада інженера засобів радіо та телебачення в РТПС Холми Цеху № 3, там, де на сьогоднішній день взагалі персоналу немає, а РТПС працює в автоматизованому режимі.

У наказі Концерну РРТ № 161-ОП вів 17.07.2018 «Про скорочення штату та чисельності Чернігівської філії Концерну РРТ» мова про зміну істотних умов праці не йшла і він стосується лише скорочення чисельності працівників, а тому твердження позивача про порушення вимог ст. 86 КЗпП України під час його видання є необґрунтованими. При скороченні посади позивача та його звільненні було дотримано процедуру скорочення та з ним проведено повний належний розрахунок.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа - Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України зазначає, що рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22.05.2019 є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам справи, порушення норм процесуального права відсутні і правильно застосовані норми матеріального права.

Вказує, що прийняття рішення про скорочення чисельності працівників та звільнення позивача з посади інженера засобів радіо та телебачення цеху № 3 РТПС Холми до повноважень Адміністрації Держспецзв`язку не належить, а ухвалене у справі рішення не впливає на права та обов`язки останнього.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Концерну РРТ - Хмелюк А.П. та представника Адміністрації Держспецзв`язку - Ворони О.О., які наголошували на законності рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що Концерном РРТ при скороченні посади позивача та його звільненні було дотримано процедуру скорочення та проведено повний належний розрахунок із позивачем. Користуючись своїм правом встановлювати штатний розпис та чисельність працівників (п. 6.6 Статуту Концерну РРТ), відповідач, скоротив посаду позивача.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Концерном РРТ, з 01 січня 2010 року був переведений на посаду інженера засобів радіо та телебачення Холминського цеху РТПС (т. 1 а.с. 4-5, 10-12, т. 2 а.с. 88-94).

25.04.2018 Концерн РРТ листом за № 1522/6-ОПО повідомив голову об`єднаної профспілкової організації Концерну РРТ про планове проведення змін в організації виробництва і праці з метою оптимізації витрат в умовах впровадження Концерном РРТ заходів щодо модернізації та оновлення обладнання і інфраструктури підприємства, у зв`язку з чим передбачається скорочення штату та чисельності Концерну РРТ: виведення окремих посад у штатних розписах філій (дирекції) Концерну РРТ, що може призвести до вивільнення (згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України) працівників, які обіймають ці посади (т. 2 а.с. 160).

04.05.2018 директорам філій Концерну РРТ, в тому числі - Чернігівської філії, було направлено лист Концерну РРТ № 1660/6-09 про плани щодо проведення змін в організації виробництва і праці, спрямовані на оптимізацію та скорочення витрат Концерну РРТ в умовах впровадження заходів з модернізації та оновлення обладнання і інфраструктури підприємства, за результатами якого передбачається певне скорочення штату та чисельності Концерну, в тому числі адміністративного персоналу (т. 2 а.с. 87).

На виконання вказаного листа, 25.06.2018 Чернігівська філія листом № 108/2 звернулася до голови ППО Чернігівської філії Концерну РРТ з інформацією щодо запланованого скорочення штату філії, а саме виведення окремих посада, та Додатком 1 до листа визначила перелік посад, які підлягають виведенню зі штатного розпису філії, в якому, зокрема, зазначена посада позивача - цех № 3 РТПС Холми інженер засобів радіо та телебачення з посадовим окладом 4 538 грн - 1 штатна одиниця (т. 1 а.с. 50-53).

17.07.2018 генеральним директором Концерну РРТ видано наказ № 161-ОП «Про скорочення штату та чисельності Чернігівської філії Концерну РРТ» (т. 1 а.с. 94), яким передбачено з 27 вересня 2018 року внести зміни до штатного розпису Чернігівської філії Концерну РРТ, вивести із штатного розпису ряд посад, у тому числі і посаду позивача.

18.07.2018 директором Чернігівської філії Концерну РРТ видано наказ №91/АГ «Щодо попередження про наступне вивільнення» на виконання вищезазначеного наказу Концерну РРТ, з яким останнього ознайомили 24.07.2018, про що свідчить його особистий підпис (т. 1 а.с. 54-56).

18.07.2018, згідно доповідної інженера ІІ категорії ОСОБА_4 на ім`я директора Чернігівської філії Концерну РРТ на виконання наказу № 91/АГ від 18.07.2018 були розглянуті питання щодо наявності обмежень на звільнення з ініціативи роботодавця працівників філії та переважного права на залишення на роботі (т. 1 а.с. 57-61).

24.07.2018 ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис з переліком вакантних посад у Концерні РРТ станом на 24.07.2018 та було вручено попередження про очікуване скорочення його посади, від підпису про отримання якого він відмовився (т. 1 а.с. 63-65).

26.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівської філії Концерну РРТ із заявою про надання документів, в якій зазначав про право на першочергове залишення його на посаді згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України, посилаючись на те, що в його сім`ї немає інших працівників із самостійним заробітком, він є працівником з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві та йому залишилось менше трьох років до настання пенсійного віку (т. 1 а.с. 8).

У відповідь на вказану заяву Чернігівська філія Концерну РРТ листом від 20.08.2018 № 231/2 відмовила у наданні запитуваних документів у зв`язку з відсутністю правових підстав (т. 1 а.с. 9, 66).

21.09.2018, за результатами розгляду подання Чернігівської філії Концерну РРТ від 07.09.2018 № 250/2, профспілковий комітет Чернігівської філії Концерну РРТ ухвалив рішення про надання згоди на звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 з наданням йому гарантій і компенсацій при звільненні, передбачених чинним законодавством (т. 1 а.с. 67, т. 2 а.с. 70-86). На засідання профспілкового комітету позивач запрошувався двічі з врученням письмових повідомлень, проте жодного разу не прибув, обґрунтованих пояснень щодо відсутності не надавав (т. 1 а.с. 68, т. 2 а.с. 75, 77-85).

26.09.2018 наказом т.в.о. директора Чернігівської філії Концерну РРТ № 24/ок ОСОБА_1 , інженера засобів радіо та телебачення РТПС Холми Цеху № 3 Чернігівської філії Концерну РРТ, звільнено з роботи 26 вересня 2018 року в зв`язку з скороченням штату працівників філії відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1 а.с. 7, 69).

В той же день позивач отримав свою трудову книжку та копію наказу про звільнення, від ознайомлення з переліком посад, на яких може бути запропонована робота в Концерні РРТ станом на 26.09.2018, відмовився (т. 1 а.с. 70-71).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частинами 1-3, 5 ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника (ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

При проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

У справі, що переглядається, судом вірно встановлено, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, що потягло скорочення чисельності та штату його працівників, у зв`язку з чим позивач був звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначене підтверджується наданими штатними розписами по Концерну РРТ, що діяли станом на 18.07.2018 (т. 1 а.с. 95-153), де наявна посада позивача, та станом на 27.09.2018, в якому посада позивача відсутня (т. 1 а.с. 154-211).

При звільненні ОСОБА_1 із займаної посади відповідачем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Так, про планове проведення змін в організації виробництва і праці, що потягло за собою скорочення штату та чисельності Концерну РРТ, були попередньо повідомлені голова об`єднаної профспілкової організації та директори філій (в тому числі Чернігівської філії) Концерну РРТ.

Відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, розглянув питання щодо наявності обмежень на звільнення та переважного права на залишення на роботі, ознайомив позивача з попередженням про скорочення та з переліком вакантних посад Концерну РРТ станом на 24.07.2018 та станом на день звільнення 26.09.2018, а також отримав згоду профспілкового комітету на його звільнення. У день звільнення позивачу було вручено трудову книжку та копію наказу про звільнення. При цьому 24.07.2018 позивач був ознайомлений із наявними вакантними посадами у Концерні РРТ, а 26.09.2018 відмовився від ознайомлення з переліком посад, на яких могла бути запропонована робота в Концерні РРТ.

Встановивши підстави звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, їх дійсну наявність у відповідача та дотримання встановленої трудовим законодавством процедури, відсутність порушень трудових прав під час вивільнення позивача, районний суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Статтею 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Зважаючи на вказані вище положення, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не враховані переваги позивача на залишення його на роботі, які встановлені ст. 42 КЗпП України, об`єктивний порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації всіх інженерів засобів радіо та телебачення за посадовими обов`язками не був проведений, оскільки однорідні посади у цеху № 3 РТПС Холми Чернігівської філії Концерну РРТ відсутні, у зв`язку з чим питання переважного права на залишення на роботі щодо ОСОБА_1 відповідно до приписів ст. 42 КЗпП України не вирішувалось, а вирішення питання перестановки (перегрупування) в межах однорідних професій і посад є правом, а не обов`язком роботодавця.

Посилання заявника на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу зміни норм праці і повідомлення працівників не пізніше як за один місяць до їх запровадження, а так само відповідачем не надав суду доказів повідомлення про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці, не є слушними, оскільки предметом позову є законність звільнення позивача з займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивача було примушено виконувати обов`язки не передбачені трудовим договором, зокрема, переведено чергувати зі змінним графіком роботи, без винесення наказу про повідомлення про зміну істотних умов праці, також вирішення питання законності звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників не стосуються.

Посилання апеляційної скарги на протиправність та незаконність наказів відповідача № 161-ОП від 17.07.2018, № 91/АГ від 18.07.2018 є голослівними, оскільки вони є чинними та неоспореними.

Таким чином, відповідно до присів ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2019 року - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.

Головуючий Судді: