гСправа № 358/1395/19 Провадження № 2/358/657/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 жовтня 2019 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Корбут В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міжгосподарського будівельного об`єднання «Агробуд» про стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міжгосподарського будівельного об`єднання «Агробуд», в якому просить стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 4240,00 гривень, середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку, а також компенсацію за невикористану відпустку, також просить стягнути моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Так, позивачем не враховано положення пункту третього частини третьої статті 175 ЦПК України, де визначено, що позовна заява повинна містити ціну позову.

Зважаючи на суть та кількість позовних вимог, з метою правильного визначення ціни позову, позивачу необхідно врахувати положення статті 176 ЦПК України, зокрема.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Відповідно до пункту десятого частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, позивачу необхідно вірно визначити ціну позову та зазначити її в позовній заяві.

Крім того, встановлено, що позивачем не враховано положення пункту п`ятого частини третьої статті 175 ЦПК, де визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини та не враховано положення частини п`ятої статті 177 ЦПК, якою визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги в позовній заяві зазначив, що в період з 18.10.2016 року по 26.04.2019 року він перебував у трудових відносинах із відповідачем. Після припинення трудових відносин відповідачем не проведено розрахунку в день звільнення, а саме: позивачу не виплачено заробітну плату за квітень-травень 2019 року в сумі 2120 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 132 грн. 74 коп. (наведений розрахунок є орієнтовним).

На підтвердження вищевказаних обставин позивач надав до позовної заяви копію своє трудової книжки та копію довідку пенсійного фонду України (форми ОК-7).

Однак, дані копії документів не являються належними доказами для підтвердження вищевказаних обставин, оскільки трудова книжка є особистим документом працюючого в якій можуть бути записані помилково неточності, виправлення або не вірні дані, а довідка пенсійного фонду не є об`єктивним доказом про розмір заробітної плати.

Таким чином, позивачу необхідно додати до позовної заяви належним чином завірену копію наказу про прийняття на роботу, копію наказу про звільнення з роботи, довідку про заробітну плату та довідку про виплату розрахункових, що визначено судовою практикою при вирішені вимог, які випливають з трудових правовідносин та передбачено постановою Кабінету Міністрів України « Про порядок обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100.

Вимогу позивача про витребування у Міжгосподарського будівельного об`єднання «Агробуд» довідку про розмір заборгованості по заробітній платі та довідку про розмір заробітної плати за два останні місяці роботи ОСОБА_1 , суд залишає без розгляду, оскільки дана вимога позивача суперечить положенню статті 49 КЗпП України, частини першої статті 81, частини першої статті 83 та статті 84 ЦПК України, так, як до позовної заява не надано доказів про вжиття позивачем заходів у самостійному отриманні вищевказаних довідок та про причини не можливості їх отримати.

Крім того, суд роз`яснює, що питання про витребування доказів вирішується на підставі клопотання у відповідності до статті 84 ЦПК України.

Також, судом встановлено, що позивачем не враховано положення частини четвертої статті 177 ЦПК, де визначено, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідач помилково та безпідставно посилається на положення частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» вважаючи, що він звільняється від сплати судового збору.

Так, згідно пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, звільняються від сплати судового збору зокрема у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Однак, позивачем не враховано, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку, стягнення компенсації за невикористану відпустку та стягнення моральної шкоди не є тотожними вимогам про стягнення заробітної плати, а тому підлягають оплаті судовим збором.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2016 по справі №6-1121цс16 та у раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18), з якого вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Отже, позивач ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги:

- про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку;

- про стягнення компенсації за невикористану відпустку;

- про стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір з урахуванням підпункту першого пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», де визначено, що за подання фізичною особою або фізичною особою підприємцем до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить - 1921 гривня.

Оскільки, позивач звернувся до суду з позовом 16 вересня 2019 року, тому йому необхідно сплатити судовий збір у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» у розмірі 768 грн. 40 коп. та надати суду докази про сплату судового збору.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Керуючись статтями 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міжгосподарського будівельного об`єднання «Агробуд» про стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення виявлених недоліків - сім днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий: суддя В. М. Корбут