ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3543/19 Справа № 191/3346/17 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

за участю секретаря - Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАС-ЕНЕРГІЯ",

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАС-ЕНЕРГІЯ" про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексація зароюітної плати та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "АМАС-ЕНЕРГІЯ" та після уточнення позовних вимог просив зобов`язати відповідача видати йому трудову книжку з відповідними записами про роботу та причину звільнення; стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з травня 2016 року по 15 жовтня 2016 року у розмірі 6675 грн. та відпускні у розмірі 4 194 грн. 16 коп.; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку який станом на 05 грудня 2018 року складає 36 544 грн. 48 коп. та моральну шкоду в сумі 4000 грн. /а.с. 1-3, 65, 87-88,106-107/.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з липня 2007 року він працює на підприємстві ТОВ "АМАС-ЕНЕРГІЯ" на посаді наповнювача балонів, але з червня 2016 року заробітна плата йому не виплачується. У жовтні 2016 року позивач подав заяву про звільнення за власним бажанням з 14 жовтня 2016 року, без врахування 14 денного строку попередження роботодавця. Позивача повідомили про звільнення та пообіцяли повернути трудову книжку, але розрахунок з ним проведено не було, з наказом про звільнення його не ознайомили, трудову книжку не видали.

Відповідач позов не визнав, подав письмові пояснення в яких посилається на те, що позивачем доказано тільки факт працевлаштування на підприємстві, про що вони не заперечують, але не надано доказів подання відповідачу заяви про звільнення за власним бажанням та дати її подання. Враховуючи те, що відповідач не отримував від позивача заяву про звільнення за власним бажанням просить зобов`язати позивача надати такі докази /а.с. 74-77/.

Рішенням Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі зобов`язано ТОВ "АМАС-ЕНЕРГІЯ" видати позивачу трудову книжку з відповідними записами про роботу та причину звільнення; стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з травня 2016 року по 15 жовтня 2016 року у розмірі 6675 грн. та відпускні у розмірі 4 194 грн. 16 коп.; стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку в сумі 36 544 грн. 48 коп. та моральну шкоду в сумі 4000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат. Рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі допущено до негайного виконання /а.с. 109-112/.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ "АМАС-ЕНЕРГІЯ" подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 132-136/.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення , рішення суду без змін, з урахуванням середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення, а саме по16 квітня 2019 року в сумі 42 680 грн. 68 коп. /а.с. 167-170/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, рішення суду скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом ТОВ "Амас-Енергія" № 01/07 від 01 вересня 2007 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду оператора АГЗС з 01 липня 2007 року, з окладом згідно штатного розпису.

З копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній отримував доходи від ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ" , що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ "АМАС- ЕНЕРГІЯ,".

Стаття 43 Конституції України забороняє примусову працю та надає можливість кожному заробляти на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівник відповідно до частини першої статті 38 КЗпП України має право розірвати договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово (у заяві) за два тижні. Зазначений строк обраховується не з дати, вказаній у самій заяві, а з дати фактичного попередження роботодавця чи посадової особи, яка є уповноваженим представником роботодавця. Обставиною, що підтверджує факт попередження та дату, з якої обраховується двотижневий строк попередження є факт накладення на заяві резолюції відповідною посадовою особою із зазначенням дати. Якщо працівник подає заяву про свій намір розірвати договір безпосередньо до кадрової служби чи канцелярії підприємства, датою, з якої розпочинається відлік строку попередження, є дата прийняття такої заяви відповідним працівником кадрової служби чи канцелярії.

Роботодавець може видати наказ про звільнення за заявою працівника до закінчення зазначеного в ній строку попередження, вказавши дату звільнення, визначену працівником.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за весь час затримки розрахунку та моральної шкоду, у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки, посилаючись на те що 14 жовтня 2016 року він був звільнений за власним бажанням, без врахування 14 денного строку попередження роботодавця.

Проте в матеріалах справи відсутній наказ щодо звільнення ОСОБА_1 з ТОВ "Амас-Енергія", також матеріали справи не містять заяви позивача про звільнення з займаної посади за власним бажанням.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про безпідставність і недоведеність позову та необхідність скасування оскаржуваного судового рішення, як помилково прийнятого, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України імперативно визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.12 ЦПК України.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Суду не надано будь-яких доказів в розумінні ст. 76-80 ЦПК України, на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки з наданих позивачем документів суд не може встановити обставини про звільнення позивача з займаної посади.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було доведено заявлені позовні вимоги, оскільки заборгованість, яку він просить стягнути з відповідача є відшкодуванням у зв`язку зі звільненням, тоді як обставину щодо звільнення позивачем доведено не було, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:,

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАС-ЕНЕРГІЯ"- задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровська від 05 грудня 2018 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров