ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/208/19Головуючий по 1 інстанції - Дудніченко В.М.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

учасники справи:

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ;

відповідач за зустрічним позовом - Комунальне підприємство «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради;

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Дудніченка В.М. в приміщенні Звенигородського районного суду Черкаської області 07.06. 2019 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради про проведення перерахунку по сплаті за спожиту теплову енергію, -:

в с т а н о в и в :

10 квітня 2019 року Комунальне підприємство «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради (далі КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за теплову енергію.

КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради заборгованість по сплаті за теплову енергію за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2019 року в сумі 14 173, 07 грн., судові витирати покласти на відповідача.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2019 року відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання по справі на 26 квітня 2019 року о 12.00 год.

В подальшому підготовче судове засідання по даній справі неодноразово відкладалось.

07 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради про проведення перерахунку по сплаті за спожиту теплову енергію.

ОСОБА_1 просив суд зустрічний позов ОСОБА_1 прийняти до спільного розгляду з первісним позовом. Зобов`язати КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради провести відповідні перерахунки по сплаті за теплову енергію за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2019 року. Зобов`язати КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради надати: довідки про розмір щомісячних платежів по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік; копію договору про надання житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 ; статут КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради; ліцензії наданих КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради на постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року зустрічний позов ОСОБА_1 до КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради про проведення перерахунку по сплаті за спожиту теплову енергію повернуто ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Скаржник зазначає, що прийняте судом рішення є незаконним, упередженим, помилковим, яке постановлене з грубим порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, яке підлягає скасуванню. ОСОБА_1 вказує, що він, отримавши із суду документи стосовно позову КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради, виявивши невідповідність із нарахуваннями, які проведені у розрахунку, наданому до первісного позову із нарахуваннями зазначеними в платіжних повідомленнях негайно звернувся спочатку в квітні 2019 року, потім 08.05.2019 р., 14.05.2019 р., 28.05.2019 р. із письмовими заявами та вимогами до директора КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради надати вище вказані документи.

29.05.2019 року перед початком судового засідання представником позивача ОСОБА_2 йому було вручено і то лише одну довідку про розмір платежів за 2019 р., а за 2017-2018 р. лише особові рахунки № 494 , які ніким не підписані, та не оформлені в установленому законом порядку, а отже, не можуть належними та допустимими доказами у суді. Саме тому, як вказує скаржник, він звернувся із зустрічним позовом до КП «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради, так як вважає, що зустрічний позов є взаємопов`язаний з первісним позовом, задоволення якого судом може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

ОСОБА_1 просить суд скасувати ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року та постановити нове судове рішення про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, так як вони виникають з одних правовідносин, а задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне розглядати справу у письмовому провадженні без участі сторін

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2019 року для розгляду вказаної справи визначено колегію суддів Апеляційного суду Черкаської області: суддя доповідач - Храпко В.Д., судді Гончар Н.І., Фетісова Т.Л.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст. 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим суду була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляційного суду Нерушак Л.В. та суддів у складі колегії : Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року справу прийнято до свого провадження.

Апеляційним судом 28.08. 2019 року були витребувані матеріали цивільної справи, які надійшли із суду першої інстанції до Черкаського апеляційного суду 06.09. 2019 року, оскільки матеріали справи були передані на розгляд із Звенигородського районного суду черкаської області до Ватутінського міського суду Черкаської області.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 26 вересня 2019 року на 14:00 год. з повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи, однак без їх виклику в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Повертаючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 19 квітня 2019 року отримав ухвалу про відкриття провадження у справі, що ним не заперечується, а відповідно до ухвали суду ОСОБА_1 визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов. Суд вказав, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом через 49 днів, а тому суд першої інстанції вважав за необхідне повернути зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 194 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції допущено порушення вимог процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду.

Крім того, судом першої інстанції не прийнято до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Згідно до положень статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, наданим судам у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначено, що судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України 2004 року. Відповідач має право пред`явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК України 2004 року, а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред`явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК України 2004 року). Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв`язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів). У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.

На час постановлення ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року про повернення зустрічного позову ОСОБА_1 підготовче провадження не було закрите, та не було призначено справу до судового розгляду по суті, тому у суду не було підстав для повернення зустрічного позову за вказаних обставин.

Конституція України, як закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Зокрема, у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Також, Європейський суд зазначає, що положення пункту 1 статті 6 та 13 конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Виходячи з вище викладеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення зустрічного позову, та вважає такий висновок суду передчасним, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому приймаються до уваги колегією суддів апеляційного суду, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції, тому підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, оскільки ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 380, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 червня 2019 року за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Звенигородське підприємство теплових мереж» Звенигородської міської ради про проведення перерахунку по сплаті за спожиту теплову енергію - скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції , Ватутінського міського суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

В.О. Єльцов