Номер провадження: 22-ц/813/276/19
Номер справи місцевого суду: 522/1853/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

від відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 - не з`явились,

переглянувши справу №522/1853/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості частки спільного майна, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з визнанням права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2017 року у складі судді Бойчука А.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 27 січня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що перебував у зареєстрованому шлюбу з відповідачем ОСОБА_5 з 5 серпня 1989 року до 18 серпня 2016 року. За час шлюбу набуто майно, яке підлягає поділу. Посилаючись на недосягнення домовленості про порядок поділу майна, позивач ОСОБА_1 просив в порядку поділу майна подружжя:

визнати за ним ОСОБА_1 право власності на 224/100 частин квартири АДРЕСА_1 ; на садовий будинок загальною площею 53,8 кв.м та на земельну ділянку площею 0,40 га, розташовані за адресом: АДРЕСА_2 ,

визнати за ОСОБА_5 право власності на 224/100 частин квартири АДРЕСА_1 ; на автомобіль марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.2-3).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 3 лютого 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.28).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2017 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково; проведено поділ майна, як об`єкту спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_5 ; в порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на садовий будинок загальною площею 53,8 кв.м та на земельну ділянку площею 0,40 га кадастровий номер :01:001:1508, що розташовані за адресом: АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_5 право власності на автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; в іншій частині вимог відмовлено (т.1 а.с.109-111).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року за заявою відповідача ОСОБА_5 заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2017 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.163).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року за заявою представника в інтересах ОСОБА_5 накладено арешт на садовий будинок загальною площею 53,8 кв.м та на земельну ділянку площею 0,40 га, що розташовані за адресом: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.169-170, 182-183).

21 серпня 2017 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, за змістом якої позивач ОСОБА_1 просив поділити майно подружжя між ним ОСОБА_1 і ОСОБА_5 ; в порядку поділу майна визнати за ним ОСОБА_1 право власності на садовий будинок загальною площею 53,8 кв.м та на земельну ділянку площею 0,40 га кадастровий номер :01:001:1508, що розташовані за адресом: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , садовий АДРЕСА_3 ; визнати за ОСОБА_5 право власності на автомобіль марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.175-177).

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала частково, звернувшись до суду із зустрічним позовом, вказала, що спільним майном подружжя є лише транспортний засіб, щодо садового будинку та земельної ділянки, на якій будинок розташований, то такі не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як належать їй на праві особистої приватної власності; ОСОБА_1 незаконно здійснив відчуження належного їй нерухомого майна та належного подружжю рухомого майна. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_5 просила:

в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на її користь кошти в сумі 129750,00 грн. в рахунок грошової компенсації вартості Ѕ частки спільного майна - транспортного засобу автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , що відчужений ОСОБА_1 без її згоди;

визнати недійсними укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідчені 23 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. за реєстровими номерами 49 та 50 відповідно договори купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку, що розташовані за адресом: АДРЕСА_2 ;

витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер 601:001: 1508 та садовий будинок, розташовані за адресом: АДРЕСА_2 , визнавши за ОСОБА_5 право власності на вказане нерухоме майно;

стягнути судові витрати (т.2 а.с.16-19).

Позивач ОСОБА_1 вимоги зустрічного позову не визнав (т.2 а.с.20-22, 66-69, 75-76, 93-99).

Відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 , відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 (т.2 а.с.104-110).

Висновок суду мотивовано не встановленням обставини реєстрації автомобіля на сина сторін, не доведеністю відсутності згоди ОСОБА_5 на реєстрацію автомобіля на сина ОСОБА_7 ; мотивовано належністю садового будинку та земельної ділянки на момент відчуження майна на праві власності ОСОБА_1 на підставі судового рішення, дотриманням вимог статті 203 ЦК України при укладенні між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, що виключає визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Відмову у витребуванні майна мотивовано тим, що спірне майно перебувало в спільній сумісній власності сторін, що суд на підставі доказів відійшов від презумпції рівності часток у спільному майні, тому правові підстави для витребування майна за статтею 388 ЦК України відсутні.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 5 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_5 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 січня 2019 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції змінити, зустрічний позов задовольнити повністю; в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію в сумі 129750,00 грн. вартості Ѕ частки автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 ; визнати недійсними договір купівлі-продажу від 23 березня 2017 року земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1508 та договір купівлі-продажу від 23 березня 2017 року садового будинку, розташовані за адресом: АДРЕСА_2 ; витребувати у ОСОБА_3 земельну ділянку та садовий будинок з визнанням за нею ОСОБА_5 право власності на вказані об`єкти нерухомого майна; рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову про поділ майна подружжя залишити без змін (т.2 а.с.135-139).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у безпідставності висновку суду про недоведеність відсутності згоди на відчуження автомобіля; у помилковості віднесення садового будинку та земельної ділянки до майна подружжя та, як наслідок, права ОСОБА_1 на відчуження цього майна; у неправильному застосуванні норм матеріального права щодо вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, проте додано в ході апеляційного перегляду докази, які підлягають дослідженню та оцінці, обґрунтовано поважність причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Відзиви на апеляційну скаргу не подано, надано пояснення представниками в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за змістом яких ними підтримано висновки суду першої інстанції, зокрема, щодо відмови в задоволенні вимог зустрічного позову.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті первісних та зустрічних позовних вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані, на підставі яких встановлено обставини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 уклали шлюб 5 серпня 1989 року; рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 серпня 2016 року в справі №758/5712/16-ц шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано (т.1 а.с.9, 10).

Транспортний засіб автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстровано 3 лютого 2011 року на ОСОБА_1 (м. Київ) згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого РВ ДАІ МВС України (т.1 а.с.68).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_5 , виданого 22 лютого 2017 року, власником транспортного засобу автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 (м. Київ) (т.2 а.с.71-72).

Згідно інформації від 19 січня 2018 року №31/15-12аз Регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справи України транспортний засіб автомобіль марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , за реєстраційним номером НОМЕР_2 був зареєстрований 3 лютого 2011 року в територіальному сервісному центрі №8047 м. Києва на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1. 22 листопада 2017 року в територіальному сервісному центрі №8046 м. Києва була здійснена перереєстрація при переобладнанні для роботи на газовому пальному транспортного засобу автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , за реєстраційним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , 1997 року народження (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) (т.2 а.с.205-212).

Згідно Звіту про незалежну оцінку автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (рами) НОМЕР_1 , складеного 10 лютого 2017 року оцінювачем товариства з обмеженою відповідальністю «Делфи Групп» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України №915/16 від 21 листопада 2016 року) ринкова вартість автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (рами) НОМЕР_1 на момент оцінки станом на 8 лютого 2017 року рівна 259500,00 грн. (т.1 а.с.60-71).

Відповідно до визначених статтею 60 СК України підстав набуття права спільної сумісної власності подружжя майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікову на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (ч.1); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя (ч.2).

У сенсі положень статті 60 СК України набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, так як відповідно до статті 60 СК воно вважається таким, що належить подружжю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 5 серпня 1989 року по 18 серпня 2016 року; транспортний засіб придбано на підставі купівлі-продажу 3 лютого 2011 року, тобто право власності на транспортний засіб набуто за час шлюбу.

Таким чином, набуття даного рухомого майна за час шлюбу створило презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на майно, як то автомобіль марки «Citroen C4 Pikasso», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (рами) НОМЕР_1 , 2010 року випуску. Дані обставини не є спірними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (ч.1 ст.65 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Встановлено, що транспортний засіб був спільною сумісною власністю подружжя, з їх згоди зареєстрований був на ОСОБА_1 , жодна зі сторін цих обставин не заперечує. Транспортний засіб було зазначено ОСОБА_1 як предмет поділу майна подружжя у його первісному позові, де він, зокрема, просив в порядку поділу майна подружжя виділити транспортний засіб у власність ОСОБА_5 . Проте, отримавши заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2017 року, яким в порядку поділу майна подружжя автомобіль виділено у власність дружини, ОСОБА_1 не вчинив дій по перереєстрації транспортного засобу на ОСОБА_5 , а навпаки після скасування 14 серпня 2017 року за заявою ОСОБА_5 заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку ОСОБА_1 провів перереєстрацію транспортного засобу 22 листопада 2017 року на сина ОСОБА_7 .

Таким чином, має місце те, що ОСОБА_1 розпорядився спільним рухомим майном без згоди ОСОБА_5 , транспортний засіб на час вирішення спору зареєстровано на праві власності іншої особи, яка не є одним з подружжя, що має наслідком право ОСОБА_5 на стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації вартості Ѕ частки відчуженого без взаємної згоди автомобіля.

Доводи ОСОБА_1 в тій частині, що ОСОБА_5 не довела відсутність її згоди на відчуження транспортного засобу не приймаються, так як вказані дії мали місце після скасування за заявою ОСОБА_5 заочного рішення, як такого, що ухвалено без належного повідомлення її як відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Та обставина, що транспортний засіб наразі зареєстровано на сина сторін не позбавляє ОСОБА_5 права на компенсацію від ОСОБА_1 вартості належної їй частки спільного майна.

З огляду на викладене, вимоги первісного позову ОСОБА_1 про поділ транспортного засобу як майна подружжя підлягають задоволенню частково, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації вартості частки у транспортному засобі як спільному майні подружжя підлягають задоволенню; з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 належить стягнути кошти в сумі 129750,00 як грошову компенсацію вартості Ѕ частки спільного майна - транспортного засобу автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , що був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_5 та відчужений ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_5

Земельна ділянка площею 0,040 га, кадастровий номер 601:001:1508, цільового призначення «для індивідуального садівництва», розташована за адресом: АДРЕСА_2 , належала ОСОБА_5 згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 20 лютого 2002 року Холоднобалківською сільською радою, зареєстрованого у Холоднобалківській сільській раді у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №836 (т.1 а.с.47-48, 91-95).

Рішенням Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 12 липня 2001 року №363 «Про передачу в приватну власність земельної ділянки ОСОБА_5 для ведення садівництва» передано у приватну власність безкоштовно ОСОБА_5 земельну ділянку АДРЕСА_2 площею 0,04 га, розміщену на території сільської ради (Алтестівський масив садівниче товариство Антарктика») для ведення індивідуального садівництва з видачею ОСОБА_5 державного акту на право приватної власності на землю. За даними архіву Біляївської районної державної адміністрації Одеської області Рішення ради від 12 липня 2001 року №363 прийнято на підставі заяви ОСОБА_5 від 12 червня 2001 року про передачу у власність безкоштовно земельної ділянки та Довідки садового товариства «Антарктика» про те, що ОСОБА_5 має в товаристві садовий будинок під АДРЕСА_2 та займає земельну ділянку площею 0,04 га (т.2 а.с.58-61).

Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки №SI-170208-Z-01, складеного 8 лютого 2017 року оцінювачем товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Інвест» (Ліцензія Державного агентства по земельних ресурсах України, Серія АГ №579512 від 23 лютого 2012 року) ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 601:001:1508 на момент оцінки станом на 8 лютого 2017 року рівна 65783,00 грн. (т.1 а.с.72-104).

Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , продано/куплено земельну ділянку площею 0,040 га, кадастровий номер 601:001:1508, цільового призначення «для індивідуального садівництва», що розташована за адресом: АДРЕСА_2 , ділянка АДРЕСА_3 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. 23 березня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за №49. За змістом Договору відчужувана земельна ділянка належала продавцю на підставі Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2017 року №522/1853/17-ц; право власності на земельну ділянку було зареєстроване за продавцем 7 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису права власності 19402090, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210 (т.2 а.с.54-55).

Згідно Інформаційної довідки 99209617 від 3 жовтня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,040 га, кадастровий номер 601:001:1508, цільового призначення «для індивідуального садівництва», розташована за адресом: АДРЕСА_2 , ділянка АДРЕСА_3 , 23 березня 2017 року зареєстрована на праві приватної власності (1/1) за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 49, посвідченого 23 березня 2017 року (т.2 а.с.56-57).

Садовий будинок в цілому, що складається з одного будинку літ. «А» загальною площею 53,8 кв.м, навісу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», цистерни - І, огородження №1-2, що розташований за адресом: АДРЕСА_2 , належав ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про право власності на садовий будинок, серія НОМЕР_8 , виданого 6 квітня 2009 року виконавчим комітетом Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області на підставі рішення виконавчого комітету Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 26 березня 2009 року №28. За даними архіву Біляївської районної державної адміністрації Одеської області Рішення виконкому ради від 26 березня 2009 року №28 «Про видачу свідоцтв про право власності на об`єкт нерухомого майна» прийнято в порядку приватизації об`єктів нерухомого майна, які розміщені на території сільської ради, на підставі заяв членів садових товариств, які просять видати їм свідоцтва про право власності на садові будинки з надвірними спорудами, що не значаться в книгах реєстрації садових товариств сільської ради ( в тому числі, заява ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 ; Довідка садового товариства «Антарктика» про те, що ОСОБА_5 має в товаристві садовий будинок під АДРЕСА_2 та займає земельну ділянку площею 0,04 га (т.1 а.с.22, т.2 а.с.26-29, 61).

Згідно Технічного паспорту, виготовленого 9 грудня 2008 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», садовий будинок АДРЕСА_3 складається з одного будинку літ. «А» загальною площею 53,8 кв.м, навісу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», цистерни - І, огородження №1-2. За даними характеристики будівель та споруд вбачається, що рік побудови садового будинку значиться 1983 рік (т.1 а.с.16-20).

Згідно Звіту про незалежну оцінку садового будинку АДРЕСА_2 , складеного 9 лютого 2017 року оцінювачем товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія Інвест» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №544/ НОМЕР_9 , виданий Фондом державного майна України 18 липня 2016 року) ринкова вартість садового будинку на момент оцінки станом на 9 лютого 2017 року рівна 191970,00 грн. (без ПДВ) (т.1 а.с.33-59).

Згідно Договору купівлі-продажу садового будинку, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , продано/куплено садовий будинок загальною площею 53,8 кв.м житловою площею 21,6 кв.м, розташований за адресом: АДРЕСА_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. 23 березня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за №50. За змістом Договору відчужуваний садовий будинок належав продавцю на підставі Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2017 року №522/1853/17-ц; право власності на садовий будинок було зареєстроване за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису права власності 19401397, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 210 (т.2 а.с.52-53).

Згідно Інформаційної довідки 99209617 від 3 жовтня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно садовий будинок. розташований за адресом: АДРЕСА_2 , 23 березня 2017 року зареєстрований на праві приватної власності (1/1) за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу садового будинку, серія та номер 50, посвідченого 23 березня 2017 року (т.2 а.с.56-57).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікову на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (ч.1 ст.60 СК України).

Діючим Сімейним кодексом України передбачено й право особистої приватної власності дружини, чоловіка. Так, згідно частини 1 статті 57 СК України віднесено до особистої приватної власності дружини, чоловіка майно, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу (п.1 ч.1 ст.57СК); земельну ділянку, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України (п.5 ч.1 ст.57 СК).

Судову практику орієнтовано на те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна; що при визнанні права спільної власності подружжя на майно встановленню підлягає не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (постанова Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року у справі №6-79цс13, постанова Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2641цс15).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 5 серпня 1989 року до 18 серпня 2016 року. Садовий будинок побудовано у 1983 році, на той час сторони не перебували в зареєстрованому шлюбу. Садовий будинок знаходиться в садовому товаристві, членом якого була ОСОБА_5 , доказів членства в товаристві ОСОБА_1 не надано. Садовий будинок набуто у власність безоплатно членом товариства ОСОБА_5 Та обставина, що свідоцтво про право власності на садовий будинок ОСОБА_5 отримала 26 березня 2009 року, тобто у період шлюбу, не відносить дане нерухоме майно до об`єкту права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , так як майно існувало до шлюбу, обліковувалося у садовому товаристві за членом товариства ОСОБА_5 , приватна власність на садовий будинок була оформлена в порядку безоплатної передачі. Доказів того, що садовий будинок з часу його побудови у 1983 році (до шлюбу) суттєво змінився, що такий створений спільною працею, коштами тощо саме подружжя не надано, відтак, слід виходити з того, що садовий будинок відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 57 СК України є особистою приватною власністю ОСОБА_5 та, як наслідок, поділу як майно подружжя не підлягає.

Земельна ділянка цільового призначення «для ведення садівництва» набута у власність у 2002 році, на той час сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Земельна ділянка знаходиться в садовому товаристві, членом якого була ОСОБА_5 , доказів членства в товаристві ОСОБА_1 не надано. Земельну ділянку набуто у власність безоплатно в порядку приватизації членом товариства ОСОБА_5 Та обставина, що державний акт на право приватної власності на землю видано 20 лютого 2002 року, тобто у період шлюбу, не відносить дане нерухоме майно до об`єкту права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , так як майно набуто внаслідок приватизації, відтак, слід виходити з того, що земельна ділянка відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 57 СК України є особистою приватною власністю ОСОБА_5 та, як наслідок, поділу як майно подружжя не підлягає.

З огляду на викладене, вимоги первісного позову ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки та садового будинку як спільного майна подружжя задоволенню не підлягають.

Власник має право вимагати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України).

Віндикаційний позов, закріпленим у статті 387 ЦК України як спосіб захисту права власності, - це вимога про витребування майна з чужого володіння, тобто позов неволодіючого власника до володіючого не власника про витребування і повернення майна, при якому позивач повинен доказати факт існування права власності. Незаконне володіння - це володіння без відповідної правової підстави; як незаконне розцінюється і таке володіння, коли особа, набуваючи річ, не знала і не могла знати, що набуває її не від власника (добросовісний набувач).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом (п.3 ч.1 ст.388 ЦК України).

ОСОБА_5 є власником садового будинку та земельної ділянки, на якій садовий будинок розташований. Дане нерухоме майно не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відтак, ОСОБА_1 не мав суб`єктивного права на відчуження нерухомого майна ні в цілому, ні в частині, як наслідок, ОСОБА_3 є особою, яка придбала садовий будинок та земельну ділянку за відплатним договором у ОСОБА_1 як особи, яка не мала права його відчужувати.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом про поділ майна подружжя звернувся первісно ОСОБА_1 , судове рішення було ухвалено 10 лютого 2017 року в порядку заочного розгляду справи, цим рішенням за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя було визнано право власності на садовий будинок та земельну ділянку. Після ухвалення на свою користь заочного рішення ОСОБА_1 через півтора місяця, а саме 23 березня 2017 року провів відчуження садового будинку та земельної ділянки ОСОБА_3 . В подальшому за заявою ОСОБА_5 як відповідача, яка не була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, заочне рішення було скасовано 14 серпня 2017 року з призначенням справи до розгляду в загальному порядку.

Не приймаються доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в особі представників в тій частині, що на час нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 був власником майна на підставі судового рішення, що на їх думку, надає законності переходу права власності до ОСОБА_3 та виключає як визнання недійсними договорів купівлі-продажу, так і витребування майна з володіння ОСОБА_3 як з чужого незаконного.

Закон захищає право власності, право особистої приватної власності ОСОБА_5 на нерухоме майно порушено, процесуальні дії ОСОБА_1 як сторони не були добросовісними, оскільки він не вважав за необхідне повідомити свою дружину про спір, який він порушив в суді, а, отримавши заочне рішення на свою користь, відразу ж провів відчуження набутого у власність на підставі судового рішення майна.

Аналіз матеріалів справи також вказує на суттєві порушення суду, що мали місце до ухвалення заочного рішення. Так, позов ОСОБА_1 в суді зареєстровано 27 січня 2017 року, провадження у справі відкрито 3 лютого 2017 року, а вже 10 лютого 2017 року суд прийняв рішення, застосувавши заочний розгляд справи, при цьому не направивши відповідачу ОСОБА_5 позовної заяви та доданих до неї документі, не отримавши від відповідача будь-якого реагування на позов, не повідомивши відповідача про дату, час та місце розгляду справи тощо.

Вище викладені обставини в сукупності безспірно вказують на те, що майно у власника ОСОБА_5 вибуло не з її волі, що надає їй право в порядку статті 387, пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України витребувати майно від ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягають задоволенню, садовий будинок та земельна ділянка підлягають витребуванню з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та поверненню у володіння власника ОСОБА_5 .

Оскільки правильним є захист порушеного права власності ОСОБА_5 шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 , то правові підстави для визнання недійсними правочинів, сторонами яких ОСОБА_5 не була, відсутні.

З огляду на викладене, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, як то земельної ділянки та садового будинку, задоволенню не підлягають.

В поряду статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати ОСОБА_5 на сплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог на ОСОБА_1 в сумі 1427,25 грн. на ОСОБА_3 в сумі 2835,28 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ транспортного засобу як майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки у транспортному засобі як спільному майні подружжя - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) кошти в сумі 129750 грн. 00 коп. грошової компенсації вартості Ѕ частки спільного майна - транспортного засобу автомобіля марки «Citroen C4 Pikasso», 2010 року випуску, номер кузова (рами) НОМЕР_1 , що був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_5 та відчужений ОСОБА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ земельної ділянки та садового будинку як спільного майна подружжя - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння з визнанням права власності на нерухоме майно задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_12 ) та повернути у володіння власника ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) земельну ділянку площею 0,040 га, кадастровий номер 601:001:1508, цільового призначення «для індивідуального садівництва», розташовану за адресом: АДРЕСА_2 НОМЕР_7 , належну ОСОБА_5 згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 20 лютого 2002 року Холоднобалківською сільською радою, зареєстрованого у Холоднобалківській сільській раді у Книзі записів державних актів на право власності на землю за №836.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_12 ) та повернути у володіння власника ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) садовий будинок в цілому, що складається з одного будинку літ. «А» загальною площею 53,8 кв.м, навісу літ. «Б», літньої кухні літ. «В», цистерни - І, огородження №1-2, розташований за адресом: АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про право власності на садовий будинок, серія НОМЕР_8 , виданого 6 квітня 2009 року виконавчим комітетом Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області на підставі рішення виконавчого комітету Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області від 26 березня 2009 року №28.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна земельної ділянки та садового будинку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1427 грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_12 ) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ) витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2835 грн. 28 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 9 серпня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков