ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/3527/19
Провадження № 22-ц/4820/1658/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2019 року, суддя Семенюк В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів згідно умов договору позики,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення процентів згідно умов договору позики.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до умов договору позики від 28.03.2016 року він надав ОСОБА_2 3000 доларів США строком на один місяць, на підтвердження чого ОСОБА_2 надав йому письмову розписку.

Оскільки позику ОСОБА_2 не повернув, тому у відповідності з п. 6 договору позики боржник зобов`язаний сплатити на його користь суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 60% річних від простроченої суми боргу та моральну шкоду.

Просив суд стягнути 60% річних від простроченої суми боргу, що становить 5400 доларів США (за 3 роки прострочення).

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2019 року позовну заяву було повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначив, що суд належним чином не дослідив обставини, які мають значення для справи, не надав оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, а тому оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, що тягне за собою її скасування.

Зазначив, що вимога суду про надання оригіналів договору позики та розписки є необґрунтованою, оскільки оригінали вказаних документів знаходяться в іншій цивільній справі № 676/5629/18, а сам позивач надав суду належним чином засвідчені копії.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції проведений у порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, виходячи з наступного.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, надано строк для виправлення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалу суду було направлено позивачу до виконання, однак він у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунув.

Повертаючи позовну заяву суд виходив з того, що оскільки позивач не надав суду оригінали договору позики від 28.03.2016 року та розписки, а тому вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 були не виконанні.

Висновки суду першої інстанції є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Белле проти Франції» суд зазначив, що «частина 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» (Bellet v. France, 04/12/1995, Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

У справі ЄСПЛ «Ґолдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 року суд встановив, що одним із аспектів права на звернення до суду є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (серія А № 18, п.п. 25, 34).

Як свідчить позиція Суду у зазначених справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати таке право без будь-яких перепон чи ускладнень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Висновок суду про те, що неподання позивачем оригіналу документів є підставою для залишення позовної заяви без руху, і в подальшому її повернення є помилковим.

Вказана позиція суду першої інстанції не узгоджується з гарантованим кожному правом на доступ до суду для захисту прав, свобод чи законних інтересів, яке повинно бути реалізоване відповідно до порядку встановленого цивільним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про стягнення процентів, згідно умов договору позики, відповідає статтям 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Так, ОСОБА_1 у позовній заяві виклав свої вимоги щодо предмета спору та додав до позовної заяви докази (їх копії), на яких грунтуються його позовні вимоги в порядку ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.2 ст. 89 ЦПК України).

На підставі вище вказаного, суд першої інстанції безпідставно визначив однією з причин повернення позовної заяви - неподання ОСОБА_1 оригіналів договору позики від 28.03.2016 року та розписки.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З частини 1 статті 229 ЦПК України можна зробити висновок, що суд повинен безпосередньо дослідити докази при розгляді справи по суті.

Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки суд не проводить оцінки та дослідження доказів на стадії залишення позовної заяви без руху або її повернення.

Крім того необхідно зазначити, що справа не містить доказів належного вручення позивачу ОСОБА_1 копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 31.05.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, при первинному надісланні судом копії цієї ухвали, вона не була вручена адресату із значенням причини на поштовому відправленні - за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 12, 13). При повторному направленні копії ухвали суду, вона була вручена апелянту 05.08.2019 року, тобто після того, як судом було ухвалено оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви від 10.07.2019 року. За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості усунути недоліки, які були зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 31.05.2019 року, надати суду пояснення з цього приводу, що є порушенням його права на суд, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З цих підстав ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.

Керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2019 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів згідно умов договору позики направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Судді