ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/828/19
Провадження № 22-ц/4820/1567/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Хмельницький

19 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельника В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області в складі судді Горщара А.Г. від 10 червня 2019 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій зазначала, що на виконанні у Полонському РВ ДВС знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 180 грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів змінено рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2018 року, за яким підлягають стягненню аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили 03.12.2018 року. З липня 2017 року внесено зміни щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вона звернулася до державного виконавця з заявою про розрахунок заборгованості по аліментах за період з 08.07.2017 року по 03.12.2018 року, виходячи із встановленого законом мінімального розміру аліментів. Проте державним виконавцем такий перерахунок здійснено лише за період з серпня по грудень 2018 року, а за період з 08.07.2017 року по 13.07.2018 року перерахунок ним безпідставно не проведено.

Тому просила визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Полонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо непроведення нарахування заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2-448, виданого Полонським районним судом від 04.04.2006 року, виходячи із розміру 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років; зобов`язати державного виконавця нарахувати зазначену заборгованість за період з 08.07.2017 року по 31.07.2018 року.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає ухвалу суду незаконною, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити її скаргу. На її думку, хибним є висновок суду про те, що лише із внесенням змін до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» законом від 03.07.2018 року, який набрав чинності з 14.08.2018 року, державний виконавець вправі був нараховувати мінімально гарантований розмір аліментів. Вважає, що в державного виконавця такий обов`язок виник раніше, до внесення цих змін до Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи приписи ст. 182 СК України.

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Зазначає, що порядок стягнення виконавцем аліментів у розмірі, визначеному у виконавчому документі, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, що передбачено Сімейним кодексом України, регламентовано змінами до Закону України «Про виконавче провадження», які набрали законної сили з 14.08.2018 року, тому не було підстав нараховувати заборгованість з 08.07.2017 року.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 18.04.2006 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №5957036 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Полонським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 180 грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02.11.2018 року змінено вказаний розмір аліментів та присуджено стягувати їх в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 03.12.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця із письмовою заявою про здійснення перерахунку заборгованості по аліментах з 08.07.2017 року по час здійснення перерахунку, виходячи із мінімального розміру аліментів на одну дитину 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Такий перерахунок здійснено 30.01.2019 року державним виконавцем Вовженяком Р.А. за період стягнення, з серпня по грудень 2018 року та становить 3086 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що державний виконавець правомірно здійснив перерахунок аліментів за період з серпня по грудень 2018 року, підстав у держвиконавця для перерахунку заборгованості по аліментах, починаючи з дати набрання чинності змін до Сімейного кодексу України 08.07.2017 року, не було.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією, або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та при цьому зобов`язаний, зокрема, розглядати в установлені строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

За змістом ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції Закону №2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із Законом №2475-VIII від 03.07.2018 року, який набрав чинності з 14.08.2018 року, частину 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом 2 - «Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України».

Мінімально гарантованим розміром аліментів є розмір не менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який визначається Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Аналізуючи зазначені правові норми суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обов`язок стягнення виконавцем аліментів у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, встановлено Законом №2475-VIII від 03.07.2018 року, яким внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», що набрали чинності з 14.08.2018 року. Відтак, у державного виконавця не було правових підстав для проведення перерахунку заборгованості по аліментах з 08.07.2017 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 вересня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова