Провадження № 2/727/1828/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2019 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря Гомонович Н.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в якому просить визнати автомобіль синього кольору, марки Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля.

07.10.2019 року разом з позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт автомобіль синього кольору, марки Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , заборонити Територіальному сервісному центру № 7341 Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецької області знімати з реєстрації вказаний автомобіль, а також реєструвати та видавати на будь-чиє і`мя свідоцтво про право власності на зазначений автомобіль; заборонити ОСОБА_2 знімати з обліку, відчужувати, передавати в оренду чи вчиняти будь-які інші дії щодо вказаного автомобіля до ухвалення судом рішення в даній справі.

Обґрунтовуючи вказану заяву позивач зазначила, що вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в якому просить визнати легковий автомобіль синього кольору, марки Chevrolet Laceti, 2005 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля. Позивач вказала, що відповідач на даний не бажає в добровільному порядку вирішити даний спір, оскільки вважає, що вищезазначений автомобіль належть йому на праві особистої приватної власності, він має право користуватися, володіти та розпоряджатися вказаним автомобілем та згоди позивача на відчуження автомобіля не потрібно. Позивач вважає, що відповідач може розпорядитися рухомим майном без її згоди, а невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Судом з`ясовано, що в провадження суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. З долучених до позовної заяви документів вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 02.08.2011 року. За відповідачем ОСОБА_2 на праві власності зареєстровано автомобіль Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Посилаючись на докази, додані до позовної заяви, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Як передбачено ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем рухомого майна та вважає за необхідне частково забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження майна.

В частині вимог про накладення арешту на майно та заборони користування майном суд відмовляє виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують принцип непорушності права власності.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тому, суд вважає, що накладення арешту на майно є порушенням права власника мирно володіти своїм майном, доки право власності не спростовано в належному порядку, він має право, володіти та користуватись своїм майном та несе ризик його випадкового пошкодження чи знищення.

Отже, застосування накладення заборони відчуження майна, як захід забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім цього, даний вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення заяви про забезпечення позову, суд не має будь-яких відомостей про існування визначених ч. 3 ст.154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження автомобіля, а саме заборонити Територіальному сервісному центру № 7341 Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецької області знімати з реєстрації легковий автомобіль синього кольору, марки Chevrolet Lacetti, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , а також реєструвати та видавати на будь-чиє і`мя свідоцтво про право власності на зазначений автомобіль.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити для виконання до Територіального сервісного центру № 7341 Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецької області для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківький районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 09.10.2019 року.

Суддя Л.І.Кодрян