ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2263/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/319/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря Чукля Д.І.

та сторін ОСОБА_1 та його представника адвоката Бочана І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/2263/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2019 року, ухваленого суддею Сливка Л.М., повний текст рішення виготовлений 16 січня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Відділ Держгеокадастру у Тернопільському районі, Державне підприємство Центр державного земельного кадастру в особі Тернопільської регіональної філії, Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Відділ Держгеокадастру у Тернопільському районі, Державне підприємство Центр державного земельного кадастру в особі Тернопільської регіональної філії, Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, у якому після уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним Державний акт на право власності серії ЯМ №927429, виданий 31 липня 2012 року та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0959 га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:2932 власником якої є ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на те, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ТР№010515, виданого 29 грудня 1999 року, вона є власником земельної ділянки площею 3,38 га для ведення сільського господарства на території Підгороднянської сільської ради, кадастровий номер :01:001:0394. На її звернення до Відділу Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області з метою отримання витягу з Державного земельного кадастру, 27 березня 2014 року державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області було прийнято рішення № РВ-014 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав неспівпадіння площі земельної ділянки ОСОБА_2 , яка зазначена у Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ТР № 010115 від 29 грудня 1999 року з площею земельної ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі. На адвокатський запит відділом Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області було надано інформацію про власників земельних ділянок, які перетинаються з її ( ОСОБА_2 ) сільськогосподарським паєм, серед яких є відповідач ОСОБА_1 - власник земельної ділянки площею 0,0959га, по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:2932 та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 927429 від 31 липня 2012 року. При цьому, позивач вважає, що спірний державний акт був виданий відповідачу ОСОБА_1 з порушенням норм законодавства, а державна реєстрація земельної ділянки та присвоєння кадастрового номера здійснено із порушенням «Порядку ведення Поземельної книги», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009р. №1021, Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010р. № 749, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4.05.1999р. № 43, Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Деркомзему України від 02.07.2003р № 174, технічна документація розроблена також із порушенням «Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2004р. № 677. Також зазначає відсутність у ОСОБА_1 , на день видачі спірного державного акта на права власності на земельну ділянку (тобто 31 липня 2012 року) рішення органу місцевого самоврядування про дачу згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Відділ Держгеокадастру у Тернопільському районі, Державне підприємство Центр державного земельного кадастру в особі Тернопільської регіональної філії, Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку задоволено.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №927429, виданий 31 липня 2012 року, ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0959 га, розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:2932.

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0959га, розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:2932, власником якої є ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1191, 20 (одну тисячу сто дев`яносто одну) гривню 20 копійок судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 січня 2019 року та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції неправомірно в основу свого рішення заклав лист Головного управління Дежркомзему у Тернопільській області № 50-25/515 від 11.03.2009 року та довідку комісії Держземінспекції від 20.03.2009 року, які були розглянуті, спростовані та відхилені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.06.2012 року у справі № 2-18/11, яке набрало законної сили. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України не можуть повторно доказуватися при розгляді даної справи № 607/2263/16-ц, в якій беруть участь ті самі особи, щодо яких уже встановлені ці обставини. Тому, відповідно до п. З ч. 1 ст. 255 ЦПК України, провадження у даній справі суд зобов`язаний був закрити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27.06.2012р. у справі № 2-18/11, на підставі висновків судової земельно-технічної експертизи від 27.07.2010р. та судової будівельно-технічної експертизи від 13.04.2012р. встановлено відсутність фактичної накладки земель сільськогосподарського призначення ОСОБА_2 та ділянок індивідуальної житлової забудови кооперативу «Академмістечко»: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх розмежування давно сформованою польовою дорогою, яка належить до земель Підгороднянської сільської ради, котрі ніколи не належали до колгоспних земель, а тому навіть теоретично не могли бути розпайовані між колишніми колгоспниками.

До матеріалів справи № 2-18/11 було долучено належним чином розроблений у 2001 році та затверджений рішенням Підгороднянської сільської ради № 11 від 19.06.2002 року генплан забудови кварталу та надано дозвіл на забудову цього кварталу у кількості 33-х ділянок для працівників Тернопільської державної медичної академії в с. Підгороднє, в тому числі і ОСОБА_1 , з визначенням кадастрових номерів усіх цих ділянок та, відповідно, наших прізвищ.

Зразу ж після визначення на вказаному генплані земельних ділянок у 2001 році члени кооперативу «Академмістечко» приступили до їх використання та впорядкування.

Тобто, Підгороднянська сільська рада передала ОСОБА_1 у 2003 році конкретно визначену земельну ділянку згідно генплану, як уже її фактичному користувачу згідно норм ст. ст. 118 ч. 1, 123 ЗК України на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У зв`язку з цим у апелянта не було правової потреби розробляти проект землеустрою щодо відведення йому цієї земельної ділянки, на що вказує суд.

Разом з тим має місце часткове накладання (співпадання) цих земельних ділянок у системі координат Національної кадастрової системи, що пояснюється некоректним (помилковим) перенесенням інформації у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», з Державного реєстру земель до електронної бази даних Державного земельного кадастру, внаслідок чого виникла технічна помилка, порядок усунення якої чітко регламентовано ст. 37 Законом України «Про Державний земельний кадастр» та пунктами 138 - 161 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. № 1051.

Крім того, всупереч твердженню суду, технічна документація із землеустрою земельної ділянки ОСОБА_1 була виготовлена не у 2012 році, а у 2001 - 2002 p.p. та внесена в ДЗК під кадастровим номером 010012934 згідно вищевказаного генплану забудови житлово-будівельного кооперативу «Академмістечко». У 2012 році вказана документація була лише переоформлена під тим самим кадастровим номером згідно останніх вимог земельного законодавства. Тобто, розташування земельної ділянки ОСОБА_1 було чітко визначено ще у 2001 - 2002 роках.

Суд, грубо порушуючи норми процесуального права, не звернув увагу на недопустиме виправлення кадастрового номера на земельній ділянці ОСОБА_2 та наявність на неї двох кадастрових номерів, що відображено у графічній частині ДЗК, доданій до рішення Державного кадастрового реєстратора від 27.03.2014р. про відмову представнику ОСОБА_2 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Вказані документи були долучені ОСОБА_8 - представником ОСОБА_2 до матеріалів справи № 2-18/11 у 2014 році згідно його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також до даної справи № 607/2263/16-ц.

Закон України «Про державний земельний кадастр» не допускає виправлень у кадастрових номерах земельних ділянок у Публічній кадастровій карті України та наявність кількох кадастрових номерів на одну і ту ж земельну ділянку, що чітко спостерігається наявністю двох кадастрових номерів на земельній ділянці ОСОБА_2 , один з яких має видиме виправлення на існуючий в даний час кадастровий номер :01:001:0394, де неозброєним оком видно виправлення останніх чотирьох цифр (0394), під якими раніше були цифри - 7056, що теж добре видно та зрозуміло, зокрема, з послідовності цих цифр відносно двох сусідніх ділянок с/г призначення.

Вказані виправлення та наявність двох кадастрових номерів на земельній ділянці ОСОБА_2 безумовно доводять незаконність розміщення її земельної ділянки-паю на місцевості та, відповідно, незаконність її позовних вимог, і пояснюють помилкове зміщення усього пайового поля № 28, в складі якого знаходиться ділянка ОСОБА_2 , в сторону земельних ділянок житлової забудови членів кооперативу «Академмістечко», в тому числі і земельної ділянки відповідача, що чітко підтверджено висновком судової експертизи, що покладена в основу чинного судового рішення у справі № 2-18/11.

Суд проігнорував ту очевидну обставину, що для усунення вказаної помилки саме ОСОБА_2 необхідно замовити відповідну технічну документацію розробнику технічної документації по перенесенню меж її пайової ділянки в натурі (СМП «Геодезія»), яким і була допущена вказана помилка, оскільки згідно з висновками двох судових експертиз, на яких ґрунтується рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі № 2-18/11, пайове поле № НОМЕР_1 , в складі якого знаходиться земельний пай ОСОБА_2 , помилково у системі координат зміщене в сторону ділянок індивідуальної забудови членів кооперативу «Академмістечко» на 20 - 22 метри, але при тому фактичне розташування та площа ділянки - паю ОСОБА_2 не змінювались, що додатково підтверджено рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07.07.2014р. та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14.08.2014р. за наслідками перегляду вищевказаного рішення суду у справі № 2-18/11 за нововиявленими обставинами по заяві ОСОБА_2 на підставі відмови державного кадастрового реєстратора від 27.03.2014р. у внесенні відомостей щодо її земельного паю до Державного земельного кадастру з підстав співпадання площі її земельної ділянки з земельними ділянками житлової забудови. У даній справі, як на основну підставу своїх позовних вимог, ОСОБА_2 знову ж посилається на вказану відмову державного кадастрового реєстратора від 27.03.2014р. у внесенні відомостей щодо її земельного паю до Державного земельного кадастру, яка вже була предметом дослідження суду у справі № 2-18/11 у зв`язку з її переглядом за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_2 .

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015р. та постанову Касаційного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року не слід брати до уваги, оскільки ними не спростовані і не могли бути спростовані, як і протиправним висновком експерта ТВ КНДІСЕ за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 30.03.2017р. № 714/16-22, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі № 2- 8/11 між тими ж сторонами, з цих же підстав і частково про той же предмет на підставі аналогічної судової земельно-технічної експертизи та судової будівельно-технічної експертизи.

У зв`язку з цим, суд незаконно задовольнив клопотання позивачки та призначив проведення ще однієї експертизи для з`ясування уже раніше встановлених обставин цією ж експертною установою (ТВ КНДІСЕ), повністю взятих до уваги судом ще раніше у своєму рішенні, у справі № 2-18/11.

За таких обставин суд вправі був призначати лише проведення повторної судової експертизи іншою експертною установою або проведення комісійної судової експертизи.

Крім того, суд, припиняючи право ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, протиправно вийшов за межі правових підстав припинення права власності на земельну ділянку, чітко визначених ст. 140 Земельного кодексу України.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду не поступило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Бочан І.П. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Іванців Р., представники ДП Центр державного земельного кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Від Підгородянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та ДП Центр державного земельного кадастру надійшли заяви про розгляд справи за відсутністю їх представників.

Відповідно до ст. 372 ч.2 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання без участі осіб, які належним чином повідомленні про день, час та місце розгляду справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,38 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер : 01:001:0394, розташованої на території Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на підставі державного акту на право власності на землю, виданого 29 грудня 1999 року та зареєстрованого 15 грудня 2009 року в управлінні Держкомзему у Тернопільського району Тернопільської області. 31 липня 2012 року при здійсненні державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 були порушенні права ОСОБА_2 , як первинного зареєстрованого власника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (статті 391 ЦК України).

Судом встановлено, що рішенням Підгороднянської сільської ради 23 скликання восьмої сесії №105 від 15 вересня 1999 року затверджено проект організації території земельних часток (паїв) СГ ТОВ «Драганівка» Тернопільського району та передано у приватну власність земельні частки (паї) членам товариства, в тому числі позивачу ОСОБА_2 Дозволено Тернопільському філіалу інституту землеустрою виготовити державні акти на паво приватної власності на землю. (т.1 а.с. 146, 162)

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ТР №010515, виданого 29 грудня 1999 року Підгороднянською сільською Радою народних депутатів, ОСОБА_2 на підставі рішення Підгороднянської сільської Ради народних депутатів №105 від 15 вересня 1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,38 га, розташовану на території Підгороднянської сільської ради, для ведення сільського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №244. (т.1 а.с. 9)

Як убачається із довідки № 4814 від 15 грудня 2009 року про правовий статус, кількісні і якісні характеристики земельної ділянки та розподіл земель серед землевласників і землекористувачів, виданої Державним Комітетом України із земельних ресурсів Головного управління Держкомзему у Тернопільській області Управління Держкомзему у Тернопільському районі та витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру серії БББ №347927 від 21 січня 2015 року, вказано, що земельна ділянка площею 3,38 га, кадастровий номер :01:001:0394 знаходиться у власності та користуванні ОСОБА_2 на підставі рішення сесії місцевої ради від 15.09.1999 року №105., земельна ділянка розташована на території Підгороднянської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (т.1 а.с.10)

На замовлення ОСОБА_2 у 2008 році СМП "ГЕОДОЗІЯ" виготовлено технічну документацію по перенесенню земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) в с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської, а саме земельної частки (пай) № НОМЕР_2 кадастровий номер 010010394, яка знаходиться на частині поля № 28, що розташована за межами населеного пункту с. Підгороднє (т. 1 а.с. 15-21).

Рішенням IV сесії IV скликання Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 53 від 17 квітня 2003 року про передачу у власність земельних ділянок вирішено передати безкоштовно ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,096 га, яка знаходиться в с. Підгороднє Тернопільського району (т.1 а.с.76 зворот).

В 2012 році на замовлення ОСОБА_1 спільним малим підприємством «Артікс» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0959 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.75-85).

В матеріалах справи відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про дачу згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення, погодження та затвердження відповідної документації ОСОБА_1 . У 2003 році сільська рада, передаючи ОСОБА_1 безкоштовно земельну ділянку не зазначила, що вона надається йому в порядку відведення. На це не звернуло уваги СМП Артікс при виготовленні документації землеустрою. Оформляючи державний акт на право власності на земельну ділянку у 2012 році ОСОБА_1 та присвоюючи кадастровий номер. Управління Держкомзему у Тернопільському районі також не звернув увагу на те, що документація із землеустрою щодо земельної ділянки розміром 0.0959 га ОСОБА_1 не відповідає вимогам Земельного Кодексу України, Закону України Про землеустрій, Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України № 174 від 02.07.2003 року, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку, затверджену наказом Державного комітету по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №927429, виданого 31 липня 2012 року, управлінням Держкомзему у Тернопільському районі, на підставі рішення сесії Підгороднянської сільської ради № 53 від 17 квітня 2003 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0959 га, кадастровий номер 010012932, яка розташована по АДРЕСА_1 . 21 грудня 2011 року були визначені та погодженні межові знаки земельної ділянки в натурі, що стверджується актом. Користування земельною ділянкою ОСОБА_1 розпочав без розроблення та затвердження містобудівельної документації (т.1 а.с.13, 80).

Рішенням №РВ-014 від 27 березня 2014 року державним кадастровим реєстратором, відмовлено ОСОБА_2 у внесенні відомостей (змін до них до Державного земельного кадастру), з підстав невідповідності площі земельної ділянки ОСОБА_2 , яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ТР №010515 від 29.12.1999 року з площею земельної ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі, а саме є перетин з земельними ділянками в тому числі з ділянкою №:01:001:2932, з якою площа співпадіння на 1,0476% (т.1 а.с. 11).

На підставі договору на замовлення ОСОБА_2 державним підприємством "Тернопільгеодезцентр" у 2016 році склало технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_2 Із пояснювальної записки до технічної документації, вбачається, що земельна ділянка фактично має площу 3,0154 га, яка представлена сільськогосподарськими угіддями рілля, яка протягом останніх років використовується за призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення. Рештою площі 0,3603 га користуватися землевласником для заданих цілей не вбачається можливим, оскільки внаслідок перекриття відображеного у Публічній кадастровій Карті України, з рядом земельних ділянок наданих громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, використовується забудівниками для цих цілей: споруджено капітальні будівлі житлових будинків, а ще влаштовано дорогу на площі 0,1435 га, а саме, у тому числі, частина земельної ділянки площею 0,0347 га перекриття із земельною ділянкою ОСОБА_1 . Окрім цього, трьома забудівниками, ще встановлено капітальну огорожу таким чином, що виходить за межі зареєстрованих за ними земельних ділянок і фактично знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2 , відповідно на площах 0,0033 га кожним із трьох забудівників.

Відповідно до Висновку експерта ТВ КНДІСЕ за результатами проведеної земельно-технічної експертизи №714/16-22 від 30 березня 2017 року встановлено, що розмір земельної ділянки, розташованої на території Підгороднянської сільської ради для ведення сільського господарства, кадастровий номер :01:001:0394, якою користується ОСОБА_2 не відповідає площі земельної ділянки, яка вказана у Державному акті на право приватної власності на землю IV-ТР №010515 від 29.12.1999р. (Додаток №3 та Досліджувана частина). Розмір земельної ділянки, розташованої на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:2932, якою користується ОСОБА_1 відповідає площі земельної ділянки, яка вказана у Державному акті на право приватної власності на землю серії ЯМ № 927429 від 31 липня 2012 року, однак зі зміщенням на земельну ділянку ОСОБА_2 Фактичний порядок користування земельною ділянкою площею 3,38 га для ведення сільського господарства, яка розташована на території Підгороднянської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0394, яка належить ОСОБА_2 , Державному акту на право приватної власності на землю серії IV-ТР №010515 від 29 грудня 1999 року та технічній документації із землеустрою на вказану земельну ділянку за 2008 рік не відповідає. Невідповідність полягає у накладенні земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 , внаслідок чого земельна ділянка ОСОБА_2 зменшена у площі її використання. Фактичний порядок користування земельною ділянкою площею 0,0959 га, розташованої по АДРЕСА_1 кадастровий номер ділянки :01:001:2932, яка належить ОСОБА_1 Державному акту на право приватної власності на землю серії ЯМ №927429 від 31 липня 2012 року та технічній документації із землеустрою на вказану земельну ділянку за 2012 рік відповідає, однак зі зміщенням земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_2 Місце накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки існує. Розмір та площа накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на земельну ділянку ОСОБА_2 показано на Додатку №3 192 кв м проектної дороги та 89 кв м насипного ґрунту (т.1, а.с.239-251).

Статті 125, 126 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Згідно із вимогами статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 16 квітня 2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26,30,87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 ГПК України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

За обставин цієї справи визнання недійсними державного акту, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є ефективним способом поновлення порушених прав.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 116 ЗК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначеної цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок передбачений статтею 118 ЗК України, який включає в себе наступні стадії: подання заяви зацікавленою особою у приватизації земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; розгляд клопотання відповідним органом про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин; прийняття рішення відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передача її у власність.

Згідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої цивільної справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі №876/124/15, залишеною без змін постановою ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.10 2018 року, визнано протиправними дії відділу Держземагенстра у Тернопільському районі щодо проведення державної реєстрації земельних ділянок: площею 0,0959 га, розташованої по АДРЕСА_1 району Тернопільської АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:001:2932 (власник ОСОБА_1 ). Відділом Держземагенства у Тернопільському районі в повній мірі не встановлено, чи накладаються земельні ділянки, чи були погоджені межі ділянок, а проведено державну реєстрацію земельних ділянок, чим порушено законні вимоги ОСОБА_2 , яка набула права власності на земельну ділянку відповідно до державного акту на право власності на землю від 29.12.1999 року. У діях Держземагенства у Тернопільському районі Тернопільської області встановлено порушення діючих на час їх вчинення норм земельного законодавства при відповідній реєстрації земельних ділянок, адже його обов`язком було перевірити наявність чи відсутність перетинів суміжних земельних ділянок, знаходження в межах земельних ділянок, що реєструються, частини іншої земельної ділянки.

Посилання ОСОБА_1 та його представника адвоката Бочана І.П. на те, що фактичного накладення земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27.06.2012 року в справі за № 2-18/11, в основу якого покладено висновки судової земельно-технічної експертизи від 27.07.2010 року та судової будівельно-технічної експертизи від 13.04.2012 року, колегія суддів оцінює критично і не приймає до уваги, так як на вказаний період 27.07.2010р., 13.04.2012 р., 27.06.2012р. у ОСОБА_1 була відсутня документація щодо землеустрою на земельну ділянку площею 0.0959 га. Державний акт ОСОБА_1 отримав лише 31 липня 2012 року.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 та його адвоката Бочана І.П. на те, що земельній ділянці належній ОСОБА_2 було присвоєно два кадастрових номери та один з яких має виправлення, оскільки це не відповідає дійсності: присвоєний кадастровий номер земельній ділянці :01:001:0394 є індивідуальним, не повторюється по усій Україні, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Голослівними є посилання апелянта на те, що саме ОСОБА_2 необхідно звернутись в СМП Геодезія, як розробника документації для усунення помилки і вироблення нової технічної документації по перенесенню меж її земельної ділянки в натурі, оскільки спростовуються матеріалами, в тому числі постановою Львівського апеляційного суду від 23.11.2015 року, яка підтвердила те, що ОСОБА_1 при виготовленні та реєстрації своєї земельної ділянки допустив порушення норм чинного на той час земельного законодавства, що відповідно до ст. 82 ч.2 ЦПКУ не підлягає доказуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи(рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження того, що при виготовленні документів, які дають право на видачу та реєстрацію державного акту, виданого на ім`я ОСОБА_1 31 липня 2012 року, допущені порушення чинного законодавства, що призвело до порушення її права, як первинно зареєстрованого власника земельної ділянки, проведеної у 2009 році.

Крім того, у матеріалах справи відсутня документація із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_1 у період з 2003 по 2012 рік, а також рішення органу місцевого самоврядування про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, його погодження та затвердження, не доведено належними та допустимими доказами, які ж норми ЦК та інших актів земельного законодавства порушенні відповідачами, а тому суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак