Ухвала

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 635/7318/18

провадження № 61-16330ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 липня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова

компанія «Країна», третя особа - Приватне підприємство «Транс-Сервіс», про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна»), третя особа - Приватне підприємство «Транс-Сервіс» (далі - ПП «Транс-Сервіс»), про відшкодування шкоди, завданої смертю особи, у розмірі 102 000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 19 червня 2017 року на автодорозі «Харків-Зміїв», в автобусі «Харків-Хорошеве», державний номер НОМЕР_1 , внаслідок спричинення множинних колото-різаних ран, загинув її чоловік - ОСОБА_2 , який працював у ПП «Транс-Сервіс». Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 11 серпня 2017 року за формою Н-1, нещасний випадок з ОСОБА_2 , стався під час виконання ним трудових обов`язків і пов`язаний з виробництвом.

01 грудня 2016 року між ПП «Транс-Сервіс» та ПАТ «Страхова компанія «Країна» було укладено Договір № УА 144115 обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті, за яким було застраховано життя та здоров`я водіїв підприємства, в тому числі і її покійного чоловіка. За цим договором смерть застрахованої особи, внаслідок нещасного випадку на транспорті, є страховим випадком, при настанні якого, страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування у розмірі 102 000 грн.

Відповідач відмовився здійснити виплату страхового відшкодування, у зв`язку із смертю водія автобуса ОСОБА_2 , через настання смерті потерпілого не від джерела підвищеної небезпеки. Посилаючись на те, що відповідач повинен був сплатити на її користь страхове відшкодування, так як смерть застрахованої особи сталася внаслідок нещасного випадку на транспорті, що є страховим випадком, відповідно до Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959, просила задовольнити її позовні вимоги.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 березня

2019 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого

102 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 липня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «СК «Країна» задоволено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 липня 2019 року, в якій вона просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 102 000,00 грн, яка станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких, судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 26 липня

2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», третя особа - Приватне підприємство «Транс-Сервіс», про відшкодування шкоди,відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик