Провадження 2-з/357/247/19
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"25" вересня 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій вона просить до подачі позовної заяви вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

Заява про забезпечення позову мотивована наступним.

Заявник має намір звернутися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 1 760 000 грн. в якості оплати за надані заявником юридичні послуги згідно з дорученням від 03.03.2010 року.

Згідно з розпискою від 03.03.2010 року, написаною на зворотній стороні нотаріально посвідченої довіреності від 03.03.2010 року, ОСОБА_2 зобов`язався здійснити оплату за юридичні послуги, які заявником надавалися на протязі 2010-2011 років. До теперішнього часу ОСОБА_2 зобов`язання не виконав. Надані заявником юридичні послуги ОСОБА_2 отримав в повному обсязі з кінцевим результатом на його користь, йому було повернуто наприкінці 2011 року право власності на майновий комплекс, розташований в АДРЕСА_1 шляхом вилучення його з чужого незаконного володіння.

На протязі тривалого часу ОСОБА_2 обіцяв розрахуватися, проте на день подання даної заяви він ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань.

Заявнику не відомо яке майно належить ОСОБА_2 на теперішній час. Втім, існує велика ймовірність того, що відповідач може відчужити належне йому нерухоме майно на користь третіх осіб аби виконавча служба не змогла виконати рішення суду у разі його постановлення на її користь.

На підтвердження викладених фактичних обставин заявник надає суду: копію довіреності від 03.03.2010 року на представництво інтересів ОСОБА_2 ; копію розписки від 03.03.2010 року; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 ; копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 та картки фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи завника, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Втім, заявником у заяві про забезпечення позову не надано достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: не наведено перелік такого майна, не вказана його вартість, місцезнаходження тощо. Тому суд позбавлений можливості вирішити питання співмірності такого заходу забезпечення позову як арешт майна із позовними вимогами, які будуть заявлені заявником.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням принципів розумності та співмірності вимог про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і можливим предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; а також тривалості в часі спірних правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 260-261 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіВ. П. Цукуров