ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року м. Київ

справа № 368/720/19

провадження № 22-ц/824/10481/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 червня 2019 року у складі судді Іванюти Т.Є., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У червні 2019 року позивач ПрАТ «Київобленерго» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвалою судді Кагарлицького районного суду Київської області від 10 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати через порушення норм процесуального права та направити справу за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач вказує про те, що до цього часу він не є споживачем електроенергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 , договір із ним, як новим споживачем, електропостачальник не укладав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що ОСОБА_1 згідно особового рахунку НОМЕР_1 являється споживачем електроенергії, яка постачається на об`єкт споживача - житловий будинок, який знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 . Відповідач продовжив використовувати електричну енергію та частково оплатив рахунок оператора системи розподілу, здійснив платіж в розмірі 9, 90 грн., що відображено в особовій картці споживача, а тому він фактично є споживачем послуг які надаються позивачем. На думку позивача, предметом позову у даній справі є стягнення витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна відповідно до договору, який можна виконувати через його особливість тільки в певному місці, а тому дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник ПрАТ «Київобленерго»в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам 175, 177 ЦПК України та підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Згідно з ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

В пункті 42 Постанови № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ визначив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а такожоб`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави.

Зі змісту заявлених позивачем вимог вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Через несплату за спожиту електричну енергію, яка постачається на об`єкт відповідача, виникла заборгованість.

Отже, даний спір виник з приводу нерухомого майна (користування нерухомим майном), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позов підлягає розгляду в Кагарлицькому районному суді Київської області на підставі статті 30 ЦПК України, що визначає виключну підсудність.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 10 червня 2019 року.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: