Провадження № 2/161/2933/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 вересня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2019 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 20.06.2014 року, за час якого у них народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього часу вони з відповідачем втратили почуття поваги та любові один до одного через конфлікти та суперечки з різних причин. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя та примирення є неможливим. Крім того, дитина залишилася проживати разом з нею і перебуває на повному її утримання. Матеріальне становище у неї скрутне, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за донькою і єдиний її заробіток - це соціальна допомога на дитину в розмірі 860 грн. Відповідач є здоровим, працездатним, інших дітей на його утриманні немає, однак будь-яку матеріальну допомогу на утримання її та їх доньки не надає. Враховуючи вищевикладене, просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 20.06.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького МУЮ, актовий запис №666 - розірвати, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на себе в розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Також просить покласти на відповідача судові витрати по справі.

До початку судового розгляду справи позивач подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 16).

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи міститься відповідне поштове повідомлення про вручення судового відправлення (а.с. 20-21). Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.06.2014 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького МУЮ, актовий запис № 666, свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Судом також встановлено, що малолітня донька проживає разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 , в свою чергу, відповідач проживає окремо. Доказів іншого суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети та проживають окремо.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу.

Як слідує зі змісту ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх неповнолітнього сина, тобто між ними існує спір з цього питання.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вже було встановлено судом, неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_3 та знаходяться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших неповнолітніх дітей, утриманців він не має, розмір його середньомісячного доходу невідомий. Доказів іншого сторонами суду не надано.

Мололітня ОСОБА_3 є здоровою, на обліку у лікарів не перебуває, самостійних доходів не має.

Судом також встановлено, що позивачка не має реальної спроможності самостійно забезпечувати неповнолітню доньку самостійно, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує 860 грн. соціальної допомоги. Будь-які інші види доходу в позивачки відсутні .

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивачкою не було доведено обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у визначеному нею розмірі, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання їх спільної доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Також суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, ст. 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи навведене, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. на місяць.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає рішення про стягнення аліментів до негайного виконання у межах сплати суми платежу за один місяць.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевказану норму законодавства, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по справі за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 768,40 грн. (а.с. 1).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі ст. ст. 55, 56, 110, 112, 113, 180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 247, 263-265, 280, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 червня 2014 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 666 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Жовтневе Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на користь ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьку Волинської області, аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Жовтневе Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на користь ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьку Волинської області, аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., починаючи з 10 липня 2019 року та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів на дружину у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Жовтневе Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на користь ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луцьку Волинської області судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Жовтневе Кам`янець-Подільського району Хмельницької області,, в дохід держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 01 жовтня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.