ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4642/19 Справа № 190/360/18 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради про стягнення заборгованості заробітної плати та стягнення з виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області до П`ятихатського територіального пенсійного фонду України внесків з нарахованої заробітної плати

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради про стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 609 833 гривен 93 копійки та стягнення з виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області до П`ятихатського територіального пенсійного фонду України внесків з нарахованої заробітної плати за період з 06.02.2013р. по грудень 2018 р. у розмірі 27 152 гривен 40 копійок. (а.с.20-22).

Рішенням П"ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.123-125).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду 1 інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги (а.с.162-168).

У відзиві на апеляційну скаргу виконавчий комітет П`ятихатської міської ради зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. З огляду на вказане оскаржуване рішення вважають таким, що не підлягає скасуванню (а.с.183-184).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно копії розпорядження міського голови П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області №2-рк від 06.02.2013 року ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючою обов`язки директора Комунального підприємства П`ятихатської міської ради «П`ятихатський водоканал» (а.с.30,46)

Згідно копії розпорядження міського голови П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області №7-рк від 04.07.2013 року розпорядження міського голови від 06.02.2013 року № 2-рк про призначення тимчасово виконуючи обов`язки директора КП ПМР «П`ятихатський водоканал» - скасовано (а. с. 31,47).

Згідно копії статуту комунального підприємства П`ятихатської міської ради «П`ятихатський водоканал» від 08.08.2007р. в п. 2.9 зазначено, що орган управління майном не відповідає за зобов`язаннями підприємства, згідно п. 7.4.2 - умови праці та матеріального забезпечення директора підприємства встановлюються при укладені контракту, та згідно п.9.3.3 - з моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження по управлінню підприємством (а.с.104-112).

Згідно копії постанови господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2015р. визнано комунальне підприємство П`ятихатської міської ради «П`ятихатський водоканал» - банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором - арбітражного керуючого Козаченко В.М. (а.с. 113-119), при цьому як позивач так і відповідач в судовому засіданні визнали, що ліквідаційна процедура до теперішнього часу не закінчена, при цьому позивач зазначила, що не вважає відповідача неналежним відповідачем по справі та не бажає змінювати відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що КП ПМР «П`ятихатський водоканал» визнано банкрутом та призначено ліквідаційну процедуру, яка до теперішнього часу не закінчена, орган управління майном не відповідає за зобов`язаннями підприємства, і законодавством у даному випадку визначена певна процедура задоволення вимог, а тому з огляду на зазначене відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно наказу №4-к від 28.09.2012 р. ОСОБА_1 призначено на посада головного бухгалтера КП ПМР "П`ятихатський водоканал" з оплатою 50 % місячної заробітної плати головного бухгалтера згідно штатного розкладу та Галузевої угоди (а.с.29).

Згідно копії розпорядження міського голови П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області №2-рк від 06.02.2013 року ОСОБА_1 призначено тимчасово виконуючою обов`язки директора Комунального підприємства П`ятихатської міської ради «П`ятихатський водоканал» від 06.02.2013року (а.с. 30,46).

З копії розпорядження міського голови П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області №7-рк від 04.07.2013 року розпорядження міського голови від 06.02.2013 року № 2-рк про призначення тимчасово виконуючи обов`язки директора КП ПМР «П`ятихатський водоканал» - скасовано (а.с. 31,47).

Зазначене розпорядження ОСОБА_1 , починаючи з 2013 року і по теперішній час не оскаржувала.

30.07.2015 року господарським судом Дніпропетровської області прийнято постанову по справі № 904/8850/14, якою припинено розпорядження майном боржника КП ПМР «П`ятихатський водоканал». Припинено повноваження розпорядника майна. Визнано КП ПМР «П`ятихатський водоканал» - банкрутом. Ліквідатором КП ПМР «П`ятихатський водоканал» призначено Козаченко В.М .

Відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" ліквідатор це фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим законом порядку.

Згідно із положеннями ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому, у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

З огляду на вищевикладене вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі з підприємства, яке ліквідується здійснюється у передбаченому законом порядку, а саме відповідно до вимог положення ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до положень ч.1 ст.176 ЦК України держава, АР Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.2.9, п.9.3 Статуту КП П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал" підприємство не відповідає за зобов`язаннями органу управління майном. А орган управління майном не відповідає за зобов`язаннями Підприємства. З моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження по управлінню Підприємством. Ліквідаційна комісія складає ліквідаційних баланс підприємства і подає його Органу управління майном. Кредитори, які перебувають у договірних відносинах з Підприємством, яке ліквідується, повідомляється про ліквідацію в письмовій формі(а.с.104-112).

Таким чином вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради є безпідставними з огляду на те, що в даному конкретному випадку існує інша процедура щодо стягнення заборгованості по заробітній платі.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дії міського голови щодо скасування розпорядження від 06.02.2013 року № 2-рк є незаконними, не заслуговують на увагу, є безпідставними та не можуть бути підставою для скасування рішення суду з огляду на те, що позивачем не ставилось питання та не оскаржувались дії міського голови та/або не оскаржувалось вказане розпорядження.

Доводи апелянта щодо обґрунтованості вимог заявлених до відповідача по справі колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони протирічать вимогам закону та встановленим обставинам. Так, відповідно до Статуту КП П`ятихатської міської ради "П`ятихатський водоканал" (п.2.9, п.9.3), підприємство не відповідає за зобов`язаннями органу управління майном. А орган управління майном не відповідає за зобов`язаннями Підприємства, а тому вимоги до відповідача є безпідставними.

Крім того, відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" ліквідатор це фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим законом порядку.

Положеннями ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", визначено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому, у першу чергу задовольняються, зокрема, вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута.

Отже, законодавством чітко визначено порядок задоволення вимог щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на емоціях апелянта, зводяться до трактування загальних норм чинного законодавства на власний розсуд та через призму власних інтересів, зокрема апеляційна скарга не містить жодних норм закону які, на думку апелянту порушив суд першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: