Справа № 135/1115/18
Провадження № 2-з/135/14/19
УХВАЛА

іменем України

20.09.2019 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Ладижин Вінницької області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики грошей від 13.05.2014 у розмірі 3000 доларів США під п`ять відсотків на місяць.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що ОСОБА_3 взяв у борг в ОСОБА_1 3000,00 доларів США з урахуванням сплати п`яти відсотків щомісяця, що стверджується власноручно написаною розпискою від 13 травня 2014 року.

27.07.2017 позичальник ОСОБА_3 помер, грошові кошти, що були запозичені, позичальник не повернув. Відповідач ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка відмовляється повертати кошти.

Відповідно до частини 2 статті 1281 ЦКУ вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

24 травня 2019 року відповідно до ч.2,3 ст. 49 ЦПК України ОСОБА_1 подав заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, в якій сума боргу збільшилась до 5316788 грн, що еквівалентно 201 830.00 доларів США.

11.09.2019 ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 08, а також гараж по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 08.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що при аналізі нерухомого майна згідно з інформаційними довідками № 102457874 від 02.11.2017 та № 152141732 від 09.01.2019 йому стало відомо, що квартира загальною площею 71 кв.м, житлова площа 43 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_5 загальною площею 91.8 кв.м, житлова площа АДРЕСА_6 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_7 , які перебували у приватні власності ОСОБА_3 відсутні.

Зокрема, квартира загальною площею 71 кв.м, житлова площа 43 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_5 продана ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу АДРЕСА_8 412 АДРЕСА_9 виданого 20.02.2019, квартира загальною площею 91.8 кв.м, житлова площа 53.1 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_7 продана ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 30, виданого 09.01.2019, реєстрація проводилась приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцкою Ж.Й., які позивач надавав претензію по боргу ОСОБА_3 і яка повідомила спадкоємця ОСОБА_2 про його претензію по боргу.

Поряд з чим зазначає, що окрім зазначених вище квартир станом на 09.09.2019 відсутній будинок АДРЕСА_10 та гаражі АДРЕСА_11 АДРЕСА_10 , які перебували у приватній власності ОСОБА_3 .

Враховуючи зазначене є підстави вважати, що не вжиття заходів до забезпечення позову наддасть можливість відповідачу здійснити відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб в будь-який час, навіть після ухвалення судом першої інстанції рішення на користь позивача, яке в проміжку часу не набуття ним законної сили, наддасть можливість відповідачу відчужити майно і як наслідок призведе до неможливості позивачем поновити порушені відповідачем права або ж утруднить їх поновлення.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши долучені до неї документи, вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти у розмірі 3000 доларів США (еквівалент 78 916,50 грн) та відсотки в сумі 7200 доларів США (еквівалент 189 399,60 грн) в рахунок погашення боргу спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі розписки від 13 травня 2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що ОСОБА_3 взяв у нього борг в сумі 3000 долара США з урахуванням сплати п`яти відсотків щомісяця, що стверджується власноручно написаною розпискою від 13 травня 2014 року. Позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти не повернув, а відповідач ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка відмовляється повертати кошти.

18 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2019 року забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_12 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , без позбавлення права користування вказаним майном осіб, у володінні яких знаходиться дане майно.

24 травня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти у розмірі 3000 доларів США (еквівалент 79 028,74 грн) та відсотки в сумі 9 025,56 доларів США (еквівалент 237 759,54 грн) в рахунок погашення боргу спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі розписки від 13 травня 2014 року, а також кошти в сумі 5000 тис. грн за 5000 тис. цегли.

Таким чином відповідно до ст. 49 ЦПК України ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги, в якій сума боргу збільшилась до 5 316 788 грн, що еквівалентно 201 830.00 доларів США.

Посилаючись на те, що позовні вимоги збільшились 05 липня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову та просив накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_13 , реєстраційний номер 208; гараж по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_14 реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 08.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 липня 2019 року ОСОБА_6 відмовлено у забезпеченні позову у даній справі.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10.09.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення. Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.07.2019 залишено без змін.

11.09.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову та просив накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_13 , реєстраційний номер 208; гараж по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_14 реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 08.

Заява обґрунтована тим, що 24 травня 2019 року ним подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, відповідно до якої загальна сума заборгованості становить 5 316 788 грн. Зазначає, що при аналізі наявності нерухомого майна встановлено, що належні ОСОБА_3 дві квартири, один будинок та гаражі були продані.

Тому є підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу здійснити відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року роз`яснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; на гараж по АДРЕСА_13 , реєстраційний номер 208; гараж по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_14 реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 08, власником яких є ОСОБА_3 .

Таким чином ОСОБА_1 ставить вимогу про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності на майно припиняється у разі смерті власника, отже не можна арештовувати майно, яке вже не належить ОСОБА_3

Поряд з чим, суд звертає увагу і на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.09.2019 інформація щодо наявності у власності ОСОБА_3 вказаних вище об`єктів нерухомого майна відсутня.

Водночас, як вбачається із матеріалів спадкової справи №175/2017 майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_2 від 08.02.2019 приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцькою Ж.Й. видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2019 ОСОБА_2 на вказані вище гаражі. Підтвердження належними та допустимими доказами того, чи зареєстровані дані об`єкти нерухомого майна у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 , що згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно станом на 09.09.2019 дійсно відсутні відомості про наявність у власності ОСОБА_3 даних гаражів, і він не знає у власності яких осіб це майно на даний час перебуває.

Поряд з цим суд зазначає, що вимоги позову ОСОБА_1 ґрунтувалися на наявності боргової розписки. Змінені (уточнені) позовні вимоги (з 268 316 грн до 5 316 788 грн) теж ґрунтуються на вказаній розписці.

Суд враховує, що в позовній заяві, поданій ОСОБА_1 07.05.2018 взагалі не зазначалося вимоги про стягнення коштів за цеглу або вимоги про надання цегли, про яку йде мова в розписці.

Також суд бере до уваги те, що заява про зміну (уточнення) позовних вимог подана через рік з часу звернення до суду з основними вимогами, та через два після часткового задоволення його заяви про забезпечення позову.

Отже, на думку суду, дії позивача, які виразилися в збільшені позовних вимог та повторному зверненні із заявою про забезпечення позову, яка ґрунтується лише на одній борговій розписці, не можуть категорично стверджувати про законність та беззаперечність вимог ОСОБА_1

Наявність самого по собі позову про стягнення боргу за договором позики в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача з огляду на те, що підставою позову та заяви про збільшення позовних вимог є одна і та ж боргова розписка, зміст якої може трактуватися судом першої інстанції інакше, ніж це робить позивач.

Твердження скаржника про намір відповідача відчужити майно не обґрунтоване та не підтверджене доказами.

Оцінивши обґрунтованість доводів ОСОБА_1 щодо необхідності забезпечення позову, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153, 259, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Ладижинський міський суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 20.09.2019.

Суддя