РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2019 року м. Мукачево Справа №303/2102/19

2/303/1089/19

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2

третя особа на стороні позивача ОСОБА_3

до відповідача ОСОБА_4

про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21 серпня 2019 року, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 344522,50 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність права на відшкодування за рахунок відповідача шкоди, пов`язаної з пошкодженням належного позивачу транспортного засобу марки «Мерседес Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27.01.2019 року о 00 год. 50 хв. на 764 км + 600 м автодороги М-06 Київ-Чоп. За наслідками судового розгляду матеріалів про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Нормативно - правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 1166, 1187, 1192 Цивільного кодексу України.

Позивач, заяв, клопотань, заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, не надав.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у зменшеному розмірі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Поряд з цим, 01.10.2019 подав до суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

На підставі постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 лютого 2019 року (а.с. 6), яка набула законної сили 22.02.2019 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Фактичні обставини скоєного ОСОБА_4 адміністративного правопорушення мали місце 27 січня 2019 року о 00 год. 50 хв. на 764 км. 600 м автодороги «Київ-Чоп», де сталася дорожньо - транспортна пригода, під час якої ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2 з прилеглої території АЗС на головну дорогу не надав перевагу в русі транспортному засобу «Мерседес Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення

Згідно з даними свідоцтва про реєстрацію транспортного. засобу (а.с. 5), власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В межах розгляду даної судової справи, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, внаслідок скоєння винною особою дорожньо-транспортної пригоди за мінусом суми, виплаченої йому Моторного (транспортного) страхового Бюро України.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 8 частини другої ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з положеннями частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На практичну реалізацію положень ст. 1166 Цивільного кодексу України спрямовані і приписи п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якими передбачено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Спеціальними нормами, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин є також положення частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

З матеріалів справи (повідомлення МТСБУ про проведення виплати відповідно до пункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») вбачається, що відповідальність ОСОБА_4 не була застрахована.

З наданої відповідачем копія «зеленої карти» неможливо встановити правдивість зазначеної у ній інформації. Також суду не надано переклад даного документу та доказу дійсності такого.

Разом з тим, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачено випадки, коли потерпілі мають можливість отримання відшкодування шкоди від МТСБУ.

Згідно із положеннями пункту 41.1 статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З даних повідомлення МТСБУ від 06.07.2019 № 3.1-05/212/5 вбачається, що МТСБУ відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 100000,00 гривень.

Зазначена сума була перерахована позивачу 19 червня 2019 року (платіжне доручення №966807).

Разом з тим, в матеріалах справи наявний звіт №19-29 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, згідно з даними якого вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 319CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 444522 гривні 50 копійок.

Сума збитків, визначена вказаним Звітом №19-29 матеріалами справи не спростована, контрозрахунку відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 319CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить НОМЕР_3 гривні 50 копійок.

Враховуючи, що МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн, а розмір майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, становить 444522,50 грн, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 344522,50 грн (різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди).

Щодо поданого відповідачем 01.10.2019 року відзиву з доданими документи суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року відкрито провадження по справі, надану відповідачу п`ятнадцятиденний строку з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Разом з тим, 13.05.2019 відповідачем подано заяву про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи (а.с. 30).

Того ж дня, ОСОБА_4 вручено копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками на 22 аркушах, що засвідчено підписом останнього (а.с. 32).

Таким чином, відповідач мав право подати відзив на позовну заяву до 29 травня 2019 року включно.

Крім того, 22.08.2019 відповідачем укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Коваленко О.М.

Відповідно до частини восьмої статті 83 Цивільного процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, доводи ОСОБА_4 щодо не отримання ним ухвали про відкриття провадження та юридичну необізнаність на увагу не заслуговують, тому справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

З огляду на вищенаведене, зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 4445,23 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 від імені якого діє ОСОБА_2 - задоволити.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму 344522 (триста сорок чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 50 копійок майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

3. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму 4445 (чотири тисячі чотириста сорок п`ять гривень 23 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

6. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 ).

Третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКП НОМЕР_6 ).

Суддя В.В. Кость