У Х В А Л А

Справа № 185/2092/17

Провадження № 2-ві/185/18/19

27 вересня 2019 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Шаповалової І.С.,

за участі секретаря Красуцького Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про відвід судді в цивільній справі ЄУ № 185/2092/17 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня "Дніпропетровської обласної ради", Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 1", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня "Дніпропетровської обласної ради", Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 1", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними.

25.09.2019 року через канцелярію суду надійшли клопотання позивача ОСОБА_3 від 26.09.2019 про розгляд відводу без участі сторони позивача та заява позивача ОСОБА_3 від 26.09.2019 про відвід судді, у зв`язку з ухвалою про зупинення провадження по справі від 01.03.2019, яка в подальшому була скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.06.2019, також відвід мотивований тим, що вона допускає, що у судді може бути пряма або опосередкована зацікавленість у результатах розгляду справи, не виключаючи можливості тиску на суддю зі сторони посадових осіб державних органів.

Заява про відвід була визнана необґрунтованою, тому не була задоволена судом під головуванням судді Зінченко А.С. і була передана на вирішення іншому судді у встановленому законом порядку.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Згідно ч.8 ст.40 ЦПК України, неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36-37 ЦПК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

За приписами ч.2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності ( див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27,28 і 30, Series A, no. 255 і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пулар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року § 32, Звіти 1996- ІІІ).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися ; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу). За принципом, неодноразово викладеним у рішеннях Європейського суду, суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру (рішення від 01.10.1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15.12.2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» та інші).

Наведене вказує на те що, якщо сторони мають сумнів у неупередженості судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися сторонами як порушення їх прав.

На підставі вище вказаного для усунення обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності судового рішення, та забезпечення умов, за яких будуть усунені підозри щодо порушення права на справедливий суд, вбачаються підстави для задоволення відводу судді Зінченко А.С.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, -

П О С Т А В И В :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Зінченко А.С. - задовольнити.

Цивільну справу ЄУ № 185/2092/17 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня "Дніпропетровської обласної ради", Комунального закладу "Павлоградська міська лікарня № 1", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними передати до канцелярії Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для повторного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.С.Шаповалова