ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4459/19 Справа № 200/3452/17 Головуючий у першій інстанції: Женеску Е. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про скасування та визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04 липня 2016 року відповідач вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 5509, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто грошові кошти за кредитним договором у сумі 235074,46 грн. (8952,80 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 60379,78 грн. - залишок заборгованості за відсотками; 152928,81 грн. - пеня; 11113,07 грн. - штраф та 1700,00 грн. витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису). Позивач вважає, що відповідач діяв всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки позивачем не укладався з ПАТ КБ «Приватбанк» жодний кредитний договір та договір іпотеки, нотаріус не переконався у безспірності заборгованості, та не переконався у одержанні позивачем письмової вимоги банку про усунення порушень. Тому, позивач просила скасувати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, зареєстрований в реєстрі під №5509, про звернення стягнення від 04 липня 2016 року та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, зареєстрований в реєстрі під №5509 про звернення стягнення від 04 липня 2016 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторониповідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 04 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5509, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти, які є боргом за кредитним договором №DNH4KS36190957 від 21.06.2006 року у сумі 235074,46 грн., а саме: 8952,80 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 60379,78 грн. - залишок заборгованості за відсотками; 152928,81 грн. - пеня; 11113,07 грн. - штраф та 1700,00 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. Зазначено, що строк, за який провадиться стягнення складає дев`ять років одинадцять місяців двадцять п`ять днів, а саме: з 21.06.2006 року по 15.06.2016 року.

Положеннями частин першої та другої статті 1 Закону «Про нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни не є належним відповідачем по справі, оскільки предметом позову є спір про право; позивач заперечує наявність у нього заборгованості перед банком, яка вказана у виконавчому написі.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду у справі №519/77/18, провадження №61-10311св19.

Під час розгляду даної справи місцевим судом належний відповідач не був залучений до участі у справі. Суд апеляційної інстанції не наділений процесуальними повноваженнями щодо залучення до участі у справі нових учасників справи. За таких обставин, підстави для задоволення даного позову - відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Колегія наголошує, що позивач не позбавлений можливості звернення з відповідним позовом до суду до належного відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк»; приватний нотаріус підлягає залученню до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді