ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 646/13798/15-ц

Провадження № 22-ц/818/3557/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Колтунової А.І., Котелевець А.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

апелянт : Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», в особі представника Пивоварова Володимира Івановича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в особі представника Пивоварова Володимира Івановича , на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2015 року, в складі судді Чудновської І.І., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 1995 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який в подальшому був розірваний рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2014 року. У зв`язку з чим позивач просив поділити майно набуте під час шлюбу, а саме: визнати за собою, право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 ; на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 ; на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 ; на Ѕ частину автомобіля КІА ОPIRUS, 2006 рік випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ; право власності на Ѕ частину автомобіля JEEP COMPASS, кузов № НОМЕР_3 , 2006 рік випуску державний номер НОМЕР_4 . Також, визнати за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 ; на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 ; на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 ; на Ѕ частину автомобіля КІА ОPIRUS, 2006 рік випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ; на Ѕ частину автомобіля JEEP COMPASS, кузов № НОМЕР_3 , 2006 рік випуску державний номер НОМЕР_4 .; припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказані квартири та автомобілі.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля КІА ОPIRUS, 2006 рік випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля JEEP COMPASS, кузов № НОМЕР_3 , 2006 рік випуску державний номер НОМЕР_4 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_2 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля КІА ОPIRUS, 2006 рік випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля JEEP COMPASS, кузов № НОМЕР_3 , 2006 рік випуску державний номер НОМЕР_4 . Припинено право спільної сумісної власності подружжя на вказані квартири та автомобілі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.05.2016 року виправлено описку у другому та сьомому абзаці резолютивної частини рішення від 09.12.2015 року, викладено другий та сьомий абзац резолютивної частини судового рішення від 09.12.2015 року в наступній редакції «визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину нежитлових приміщень «А-2», загальною площею 97,1 кв.м., по АДРЕСА_5 »; «визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину нежитлових приміщень «А-2», загальною площею 97,1 кв.м., по АДРЕСА_5 ».

В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що зазначеним судовим рішенням між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , серед іншого, розподілено нерухоме майно, передане в іпотеку АКБСР «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк». Зазначає, що 19 жовтня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №845/1-27/17/1/6-036, за умовами вказаного договору банк надав ОСОБА_1 в кредит 29 750 дол. США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10 жовтня 2021 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 передав в іпотеку банку на підставі іпотечного договору №845/8-27/17/9/6-080, посвідченого 19 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. за реєстровим №3485 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 38,8 кв.м. В той же день інформація про іпотеку та заборону відчуження зазначеного нерухомого майна нотаріусом була внесена до відповідних державних реєстрів. Також, 27 травня 2008 року між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого виступає АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №МRTG-19. За умовами вказаного договору банк надав ОСОБА_1 в кредит 350000 дол. США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 27 травня 2028 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 передав в іпотеку банку на підставі іпотечного договору № МRTG - 19/S, посвідченого 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. за реєстровим №3150 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 276,2 кв.м., житловою площею 174, 7 кв.м. Звертає увагу суду на те, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини, за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім*ї. Отже, для вирішення питання про поділ майна подружжя позивачем та відповідачем мало бути надано суду, а судом з`ясовано інформацію щодо всього майна подружжя, в тому числі і їх боргових зобов`язань.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга АТ «Укрсоцбанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами було укладено 08.04.1995 року. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.01.2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

Під час перебування у шлюбі придбано у спільну власність: квартиру АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі - продажу від 27.05.2008 року.

Також була придбана квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2005 року; квартира АДРЕСА_4 , відповідно договору купівлі продажу від 19.10.2006 року. Автомобіль КІА ОPIRUS, 2006 рік випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Автомобіль JEEP COMPASS, кузов № НОМЕР_3 , 2006 рік випуску державний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно із статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом (ст.71 СК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Матеріали справи містять дані про те, що 19.10.2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 845/1-27/17/1/6-036, за умовами вказаного договору банк наддав ОСОБА_4 , о. в кредит 29 750 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10.10.2021 року (а.с. 131-132).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 передав в іпотеку банку на підставі іпотечного договору № 845/1-27/17/1/6-080, посвідченого 19.10.2006 року приватним нотаріусом ХМНО Погрібною Т.П. за реєстровим № 3485 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 38,8 кв.м. (а.с. 130).

27.05.2008 року між ТзОВ УнікредитБанк, правонаступником якого виступає АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №МRTG-19. За умовами вказаного договору банк надав ОСОБА_1 в кредит 350000 дол. США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 27 травня 2028 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 передав в іпотеку банку на підставі іпотечного договору № МRTG - 19/S, посвідченого 27 травня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. за реєстровим № 3150 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 276,2 кв.м., житловою площею 174, 7 кв.м.

Згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.12.2015 року, з урахуванням виправлення описки ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.05.2016 року предметом розподілу є лише нежитлові приміщення «А-2», загальною площею 97,1 кв.м., по АДРЕСА_5 , які складаються з приміщень першого поверху: №2-1-приймальня площею 26,2 кв.м, №2-2 коридор площею 6,8 кв.м, № 2-3 кабінет площею 12,8 кв.м, №2-4- санвузол площею 2,3 кв.м та приміщень антресолі № 2-5-кабінет площею 13,5 кв.м., № 2-6-кабінет площею 9,9 кв.м, № 2-7-кабінет площею 13,9 кв.м, № 2-8 - кабінет площею 11,7 кв.м, а не квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 276,2 кв.м., житловою площею 174, 7 кв.м.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права та обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).

Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку»іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірна квартира, є спільною сумісною власністю подружжя й підлягає поділу між ними.

Посилання представника АТ «Укрсоцбанк» на те, що позивач одноособово виконував взяті на себе зобов`язання, що сторонами не надано інформації про все належне подружжю майно та невиконані боргові зобов`язання - не впливають на висновки суду, оскільки спір про поділ майна виник між подружжям, цей спір вирішено судом і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення суду не оскаржують.

Перебування спірного майна в іпотеці не впливає на правильність рішення, прийнятого судом першої інстанції, оскільки поділу підлягає також і те майно, що є спільною сумісною власністю позивача і відповідача, яке знаходиться у третіх осіб, а гарантії іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою статті 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Той факт, що АТ «Укрсоцбанк» не був залучений до участі у справі третьою особою не є підставою для скасування рішення, та матиме наслідки, передбачені ст. 54 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до незгоди з висновком суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в особі представника Пивоварова Володимира Івановича - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

А.В. Котелевець