Провадження № 22-ц/801/1885/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 рокуСправа № 127/30671/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Матківської М.В., Войтка Ю.Б.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., представника скарж-ників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Кучерявої І.П., позивача ОСОБА_3 , його представника адвоката Когутницького В.М., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позов-ного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Вінниці за головування судді Анто-нюка В.В., повний текст якого складений 03 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2018 року ОСОБА_3 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на наступні обставини. 09 грудня 2010 року ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_2 отрима-ла від ОСОБА_3 у позику 16 250,00 доларів США, зобов'язавшись повер-нути кошти 09 грудня 2011 року. У визначений термін кошти не були повер-нуті.

13 вересня 2011 року на прохання ОСОБА_1 . між нею та ОСОБА_3 у письмовій формі укладений договір позики № 1, згідно якого позивач у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_2 двома частинами надав від-повідачці 12 000,00 доларів США та 16 500,00 доларів США, що разом склало 28 500,00 доларів США ( еквівалентно 225 217,48 гривням ). Позика в частині 12 000,00 доларів США оформлена розпискою від 13 березня 2011 року.

На прохання відповідачів 01 грудня 2011 року між позивачем і ОСОБА_2 укладений договір позики № 2, згідно якого ОСОБА_3 дав у позику грошові кошти в сумі 523 325,36 гривень, що еквівалентно 65 500,00 доларам США. Ця позика оформлена розпискою від 01 грудня 2011 року із засвідченням свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Обидва договори позики укладені строком на один рік з моменту отримання коштів. Позика може бути повернута одноразово або частинами у готівковій формі, у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого НБУ на день сплати, за договором від 13 вересня 2011 року № 1 у сумі, не меншій 28 250,00 доларів США. Цей договір набув чинності з момен-ту укладення і діє до моменту виконання обов`язків позичальницею у повному обсязі. Аналогічними є умови договору позики від 01 грудня 2011 року № 2.

В обумовлені терміни позикодавці борг не повернули, у зв`язку з чим за умовами дійсних правочинів позикодавець має право на отримання від відпові-дачів процентів від суми позики у розмірі 30% річних та пені у розмірі 0,05% від розміру неповернутої частини позики за кожен день прострочення.

ОСОБА_3 просив суд за договором позики від 13 вересня 2011 року № 1 стягнути на його користь з ОСОБА_1 1 859 148,96 гривень, що еквіва-лентно 65 766,24 доларам США; з ОСОБА_2 за договором позики від 01 гру-дня 2011 року № 2 - 3 330 797,87 гривень, що еквівалентно 71 490,54 доларам США ( а. с. 2-5 ).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року позов задоволений. На користь ОСОБА_3 стягнуто борг в сумі 5 189 946,81 гривень, з яких: з ОСОБА_1 за договором позики від 13 вересня 2011 року № 1 стягнуто 1 859 148,96 гривень, що еквівалентно 65 766,24 доларам США; з ОСОБА_2 за договором позики від 01 грудня 2011 року № 2 стягнуто 3 330 797,87 гривень, що еквівалентно 71 490,54 доларам США. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропорційно на користь ОСОБА_3 16 810 гривень понесених ним судових витрат з оплати судового збору та правничої допомоги ( а. с. 90-91 ).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2019 року заява ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 03 травня 2019 року залишена без задоволення ( а. с. 136-137 ).

Не погоджуючись з ухваленим 03 травня 2019 року заочним рішенням суду першої інстанції, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржують його в апе-ляційному порядку, просять дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Скаржники вважають оскаржуване судове рішення таким, що ухвалене за неповного встановлення об-ставин справи, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права ( а. с. 140-148 ).

Разом з апеляційною скаргою відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( ко-жен окремо ) подали заяви про застосування наслідків спливу позовної давності ( а. с. 151-157 ), де зазначається, що строк повернення позики за розпискою від 09 грудня 2010 року сплинув 09 грудня 2011 року, а за розпискою від 13 берез-ня 2011 року - 15 березня 2012 року. Договір позики від 13 вересня 2011 року № 1 складений через дев'ять місяців після написання відповідної розписки, тому умови цього договору позики не поширюються на правовідносини за розпис-кою від 09 грудня 2010 року. Аналогічна ситуація має місце у випадку позики 12 000,00 доларів США, про що ОСОБА_1 склала розписку 13 березня 2011 року із зобов'язанням повернути ці кошти до 15 березня 2012 року. Договір по-зики від 13 вересня 2011 року № 1 укладений через шість місяців після напи-сання розписки, тобто умови договору позики № 1 не поширюються на відноси-ни за розпискою від 13 березня 2011 року, оскільки, зокрема, згідно підпунктів 2.2, 2.3 договору позики від 13 вересня 2011 року № 1 позикодавець надав по-зику одночасно з підписанням договору у готівковій формі з оформленням роз-писки позичальника. Однак розписки на підтвердження отримання позики за договором від 13 вересня 2011 року № 1 у матеріалах справи відсутні, що свід -чить про те, що позика за цим договором не надавалася.

За договором від 01 грудня 2011 року № 2 виконання зобов'язання з повер-нення позики настало 01 грудня 2012 року. Позивач звернувся в суд через сім з половиною років, через шість років відповідно з часу минування строків, за якими передбачалося здійснення розрахунків між сторонами у справі, тобто ви-конання взятих зобов'язань. Оскільки у справі ухвалене заочне рішення, справа розглянута без участі заявників, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджують про наявність обставин, за якими вони не могли подати суду першої інстанції заяв про застосування наслідків спливу строків позовної давності. За таких обставин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд апеляційної інстанції під час апеляцій-ного розгляду справи застосувати наслідки спливу позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві від 05 серпня 2019 року про застосування на-слідків спливу позовної давності стверджує про повернення позивачеві суми боргу у розмірі 49 181,06 долар США, залишок боргу за договором від 01 гру-дня 2011 року № 2 та розпискою від 01 грудня 2011 року склав 16 319,00 дола-рів США. Акт звірки заборгованості підписаний відповідачем із зауваженнями. Строк повернення позики за договором від 01 грудня 2011 року № 2 настав 01 грудня 2012 року, але позивач звернувся в суд з позовом через шість років після визначеної дати, через що ОСОБА_2 просить застосувати наслідки спливу строку виконання зобов'язання, наголошуючи на вирішенні справи у його від-сутності та ухваленні судом першої інстанції заочного рішення у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 серпня 2019 року ( а. с. 176 ) у цій цивільній справі відкрито апеляційне провадження, позивачу був на-даний строк на подання, за бажання, відзиву на апеляційну скаргу відповідачів у справі.

22 серпня 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив позивача ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де він викла-дає перебіг фактичних обставин у справі та наголошує, що договір позики від 13 вересня 2011 року № 1 не суперечить чинному законодавству і доводить встановлення умов договору позики на підставі наданих раніше боргових роз-писок взамін усних договорів позики, що підтверджується підписаними відпові-дачами актами звірок заборгованості. Позивач заперечує позицію відповідачів щодо розміру заборгованості позик, наполягає на вірності власних розрахунків заборгованих сум. Щодо строків позовної давності, про застосування яких кло-почуть відповідачі, ОСОБА_3 зазначає, що згідно умов договорів позики вони набули чинності з моменту їх укладення і діють до моменту виконання сторонами у повному обсязі своїх обов'язків згідно з цими договорами. Пози-вач стверджує, що три судові повістки у 2019 році на ім'я ОСОБА_2 отри-мувала під розписку член сім'ї відповідача ОСОБА_1 , яка проживає за тією ж адресою, що й відповідачі. Цей факт є доказом вручення повісток стороні у справі, заявники були повідомлені про час та місце її розгляду. За позицією по-зивача апеляційна скарга відповідачів зводиться до переоцінки досліджених су-дом доказів, без урахування договору позики від 13 вересня 2011 року № 1. ОСОБА_3 просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити ( а. с. 186-191 ).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу представників сторін у справі адвокатів відповідно Кучерявої І.П. та Когутницького В.М., позивача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали спра-ви, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши закон-ність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та ви-мог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скар-га ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає за-значеним вимогам. З огляду на ухвалення оскаржуваного рішення у заочному порядку воно є поверховим, постановленим без з'ясування усіх фактичних об-ставин справи, що мають для неї значення, та, як наслідок, за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з направленням справи для роз-гляду до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області за встановле-ною законом підсудністю.

Стосовно визначення підсудності цієї справи Козятинському міськрайонно-му суду Вінницької області апеляційний суд виходить з того, що встановлення договорами позики від 13 вересня 2011 року № 1 та від 01 грудня 2011 № 2 міс-ця повернення позики у м. Вінниці на даний час не є вирішальним для визна-чення підсудності справи Вінницькому міському суду Вінницької області, ос-кільки строк, на який надавалися ці позики, становив один рік з моменту її отримання, не дивлячись на те, що договори набули чинності з моменту їх укла-дення і визначені дією до моменту виконання сторонами у повному обсязі своїх обов'язків згідно з цими договорами. Строк дії договорів і термін виконання зо-бов'язань суть різних правових понять, що тягне відповідні правові наслідки.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 , зазначивши в заочному рішенні да-ти та номери складених між сторонами у справі розписок та договорів про їх боргові права та зобов'язання, суд, зазначивши норми статей 612, 625, 536, 1046 - 1049 ЦК України, дійшов висновку про обгрунтованість та умотивова-ність заявлених позовних вимог у повному обсязі. Це судове рішення за своїм змістом не відповідає вимогам статей 264, 265 ЦПК України.

Оскаржуючи заочне судове рішення від 03 травня 2019 року, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наголошують на поважності причин неявки в су-дові засідання, подали кожен окремо заяви про застосування у вирішенні спору наслідків спливу позовної давності. При новому розгляді справи суд повинен встановити, коли розпочав перебіг строк позовної давності за заявленими вимо-гами ОСОБА_3 та дати відповідним вимогам скаржників належну об'-єктивну оцінку, адже частиною четвертою статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Спрямовуючи справу на розгляд за підсудністю за загальним правилом ци-вільного процесуального закону за місцем проживання відповідачів, суд апеля-ційної інстанції має на меті вирішення спору за участі обох сторін у справі, роз-гляду по суті усіх їхніх клопотань та надання таким чином реальної можливості учасникам справи досягти можливої реальної мирової угоди, про що заявлено в суді апеляційної інстанції стороною позивача у справі.

Суду першої інстанції належить повно, грунтовно, виключно на підставі норм матеріального права дати правову оцінку доводам відповідачів у справі щодо пов`язаності, поширення чи не поширення умов укладених договорів 13 вересня 2011 року № 1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , від 01 грудня 2011 року № 2 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. на відносини за розпис-ками обох відповідачів від 09 грудня 2010 року, від 13 березня 2011 року та від 01 грудня 2011 року. У вказаному контексті внаслідок вирішення вищезазначе-ного питання, відповідно до змісту розписок та договорів суду належить визна-читися з вимогами позивача стосовно нарахування і стягнення на його користь відсотків за сумами позик. При цьому під час нового розгляду справи слід вирі-шити спір в частині можливості чи безпідставності нарахування відсотків за по-зиками з огляду на строки їх надання, термінів дії укладених правочинів. Апе-ляційний суд наголошує, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в по-становах Верховного Суду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або від-сутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків ( стаття 76 ЦПК України ).

Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та ін-шими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини першої статті 77, частини другої статті 78, статті 79, частини першої статті 80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути під-тверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встано-вити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності да-ють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Керуючись приписами норм статті 367 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, зважаючи на значення наявних у матері-алах справи доказів, враховуючи посилання відповідачів, їхнього представника на неповноту судового розгляду спору, допущену судом першої інстанції, необ-хідно зробити висновок про неможливість суду апеляційної інстанції розгля-нути ті вимоги і заперечення сторін у справі, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Апеляційний суд позбавлений можливості повно, об'єк-тивно, справедливо вирішити спір з огляду на об'єм заявлених вимог та невирі-шених заперечень відповідачів саме через заочний розгляд справи судом пер-шої інстанції, який не сприяв повному і всебічному розгляду справи, зробив висновок у спорі без з'ясування усіх фактичних обставин справи. За викладе-них підстав скаржники просять апеляційний суд скасувати заочне судове рі-шення від 03 травня 2019 року, ухвалити нове рішення про відмову у задо-воленні позову.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу у певній частині, вони є достатніми для часткового задоволення її вимог і скасування оскаржуваного за-очного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі виключно дока-зів, наданих суду позивачем. Колегія суддів апеляційного суду не знаходить за-конних підстав для надання будь-яких преференцій виключно одній із сторін у справі на доведення своєї позиції у заявленому спорі.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстан-ції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та пе-ревіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах до-водів та вимог апеляційної скарги.

Нормами статей 374, 378 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної ін-станції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. Судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою зако-ном підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил терито-ріальної юрисдикції ( підсудності ).

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 378, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за до-говором позики скасувати.

Направити дану цивільну справу для розгляду по суті за встановленою зако-ном підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді М.В. Матківська

Ю.Б. Войтко