РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

при секретарі судового засідання Нікіфорової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, третя особа: Приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Радіонов Юрій Володимирович про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, третя особа: Приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Радіонов Ю.В. про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх в порядку спадкування, на обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області помер батько ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , який за життя перебував на обліку у фонді соціального страхування України в Донецькій області, де отримував щомісячні страхові виплати. З 2014 року ОСОБА_4 був зареєстрований як ВПО і фактично мешкав у м. АДРЕСА_1 . У січні 2017 року він тимчасово виїхав до м. Горлівка, у зв`язку з чим йому було скасовано довідку про взяття на облік як ВПО та припинено виплату страхових виплат. 27 січня 2017 року ОСОБА_4 повторно отримав довідку про взяття на облік як внутрішньо-переміщену особу, однак виплату страхових виплат йому було поновлено з травня 2018 року. За життя ОСОБА_4 заповів усе своє майно ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої не ввійшли недоотримані страхові виплати, оскільки територіальні підрозділи Фонду соціального страхування України повідомили про відсутність заборгованості. Вважає, що відповідач порушує право ОСОБА_2 на отримання коштів, тому просив суд зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області здійснити нарахування страхових виплат ОСОБА_4 за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року та виплатити нараховані кошти ОСОБА_2 , як спадкоємиці за заповітом.

03.09.2019 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому представник фонду заперечував проти позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що починаючи з грудня 2014 року потерпілі на виробництві (члени їх сімей) мають право скористатися постановою Фонду № 20 від 11 грудня 2014 року «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» та отримувати належні їм страхові виплати, при цьому, рішення про продовження проведення раніше призначених виплат та виплату раніше нарахованих, але не виплачених страхових сум, оформлюється відповідною постановою відділення управління виконавчої дирекції Фонду, до якого звернулася внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання (перебування). Лише такі постанови є підставою для нарахування раніше призначених страхових виплат. Нарахування та виплата страхових виплат потерпілим, які не перемістилися на територію, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, не передбачено. Померла особа - ОСОБА_4 у період з 13 січня 2017 року по 30 травня 2018 року до будь-якого відділення, яке перемістилось на територію підконтрольній українській владі в межах Донецької області або поза її межами із заявою про продовження страхових виплат та відповідних документів, не звертався та на обліку не перебував, тому не має правових підстав для нарахування та отримання страхових виплат за цей період. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача адвокат Сологуб С.А. не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України, ОСОБА_4 була встановлена інвалідність праці ІІІ групи та він мав право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів праці довічно (а.с.12).

Згідно довідки № від 01.12.2014 року та № від 27.01.2017 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Дружківської міської ради, ОСОБА_4 був взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа (а.с.13, 39).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 13.02.2019 року (а.с. 14)

Згідно заповіту від 17.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Радіоновим Ю.В., ОСОБА_4 заповів се належне йому майно ОСОБА_2 (а.с. 15-)

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину, що залишилася після ОСОБА_4 ( а.с. 17)

З метою оформлення документів та отримання належної спадкоємцю суми недоотриманих страхових виплат, приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Радіонов Ю.В. звернувся до відповідача, однак листом від 29.07.2019 року №01-04/15-1210 йому було повідомлено, що страхові виплати, що належали але не були виплачені спадкодавцю ОСОБА_4 , відсутні (а.с.20).

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який із 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до підпункту «в» пункту першого частини першої ст. 21, ст. 28 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції до 01 січня 2015 року), у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

З 01 січня 2015 року зазначені норми встановлені частинами першою, п`ятою та шостою ст. 47 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону від 28 грудня 2014 року № 77-VIII).

Факт нарахування страхових виплат та одноразової допомоги підтверджується постановами Дружківського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області від 30 жовтня 2014 року № 0530/6498/6498/14 та № 0521/6498/6498/31, згідно з якими ОСОБА_4 призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 5916,20 грн., виплати поновлено з 01.10.2014 року безстроково; щомісячну грошову суму в разі часткової втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 10083,46 грн., яку провадити з 01 травня 2018 року безстроково, проведено донарахування щомісячних виплат за травень 2018 року у розмірі 10083,46 грн. (а.с.40, 44).

Підстави припинення страхових виплат визначаються статтею 27 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року (Закон № 16/98-ВР), згідно з якою виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.

31 липня 2017 року постановою № 0530/6498/6498/28 ОСОБА_4 було знято з обліку страхового випадку та з обліку потерпілого, у зв`язку зі скасуванням довідки (ВПО) з 31.12.2016 року. Припинено всі страхові виплати з 01.01.2017 року (а.с.41-42).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Проте, ні воєнний, ні надзвичайний стан ні в Україні в цілому, ні на окремих територіях Донецької області, на теперішній час не запроваджено.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької області розпочато антитерористичну операцію.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII), період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції не прийнято.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Місто Горлівка Донецької області входило до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Крім того, місто Горлівка входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, а також включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який є додатком № 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року № 1085.

Частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» передбачена можливість введення тимчасових обмежень прав і свобод громадян у районі проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Проте на теперішній час будь-які зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону від 28 грудня 2014 року № 77-VIII) щодо обмеження права осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади, на отримання страхових виплат не вносилися.

Законом України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, такі обмеження також не встановлені.

Інші Закони України з цього питання також відсутні.

Закон України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на правовідносини, що виникли між сторонами, не розповсюджується, оскільки відповідно до вимог ст. 3 для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Дійсно, 01 жовтня 2014 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року № 471, установлено, що особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації, мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до пункту 6 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів. Матеріальне забезпечення виплачується застрахованим особам в установленому порядку через банки.

Крім того, 05 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», згідно з якою (з урахуванням змін і доповнень, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2014 року № 715, від 12 серпня 2015 року № 615, від 26 серпня 2015 року № 636, від 30 вересня 2015 року № 788) призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 531 Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 11 грудня 2014 року прийняло постанову № 20 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції». Як зазначено в преамбулі цієї постанови, вона прийнята з метою забезпечення безперервності та першочерговості одержання щомісячних страхових виплат та медико-соціальних послуг потерпілими на виробництві (членами їх сімей), які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції.

Порядок поширюється на фізичних осіб, які постійно проживають в Україні, яких змусили або які самостійно покинули своє місце проживання внаслідок (або з метою уникнення) негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру і які мають право на страхові виплати та страхові витрати на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» за фактичним місцем проживання (перебування) (якщо страховий випадок настав до моменту переміщення). Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (п.1, 2).

Крім того, Кабінетом Міністрів України 07 листопада 2014 року було прийнято постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно з пунктом 8 Тимчасового порядку (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2015 року № 239, від 26 серпня 2015 року № 636) особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З аналізу зазначених постанов Кабінету Міністрів України та постанови Правління Фонду від 11 грудня 2014 року № 20 випливає, що ними встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення антитерористичної операції, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.

Проте вказані підзаконні нормативні акти не регулюють питання щодо здійснення страхових виплат особам, які з районів проведення антитерористичної операції до теперішнього часу не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади.

Згідно пункту 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону від 28 грудня 2014 року № 77-VIII), Кабінетом Міністрів України визначаються особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

У той же час частиною першою статті 3 вказаного Закону встановлено, що громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави для невиплати ОСОБА_4 страхових виплат за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року. Ненадання останнім, який не був внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття його на облік, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не є підставою для невиплати страхових виплат.

Постановою № 0521/6498/6498/33 від 06.03.2019 року було припинено виплату щомісячної страхової виплати у зв`язку зі смертю отримувача (а.с.45).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_2 , що підтверджується заповітом від 17.08.2018 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності в ходять до складу спадщини.

Статтею 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності включаються до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, які були нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя.

Отже, позивач ОСОБА_2 є власником майна у вигляді недоотриманих страхових виплат, що належали спадкодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_2 сплатила судовий збір відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, в розмірі 768,40 гривень.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

На підставі викладеного та статей 16, 1216,1227 ЦК України, керуючись статтями 3,12,13,76-81,141,258,259,263-265,268,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, третя особа: Приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Радіонов Юрій Володимирович про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх в порядку спадкування - задовольнити.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області () здійснити нарахування страхових виплат ОСОБА_4 за період з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2018 року та виплатити нараховані кошти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , як спадкоємиці за заповітом.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області () на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Д.В. Воронков