ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 642/6494/17

Провадження № 22-ц/818/3521/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою адвоката Святець Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 травня 2019 року (суддя першої інстанції Євтіфієв В.М.),-

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача 21016,73 грн. і вартість послуг експерта за оцінкою шкоди майну в розмірі 750 грн., а всього 21766,73 грн..

Позовна заява позивача мотивована тим, що 12 лютого 2017 року відповідач рухаючись на автомобілі марки "LIFAN, 520" по вул. Полтавський шлях, здійснив зіткнення з автомобілем марки "DAEWOO LANОS" під його керуванням, чим завдав позивачу матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи позов зазначає, що внаслідок зіткнення автомобіль потерпілого зазнав пошкодження на суму 29734,93 грн., що підтверджується Звітом №04.08.17 «Про оцінку колісного транспортного засобу» та протиправність дій відповідача підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року, якою визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказує у позові про те, що згідно виписки банку страховою компанією позивачу було виплачено страхову суму у розмірі 8718,20 грн., а розмір вказаної різниці між виплаченим страховим відшкодуванням і сумою фактично заподіяного збитку складає 21016,73 грн., а також посилався на те, що внаслідок ДТП, з вини відповідача, вимушений був скористатися послугами експерта за оцінкою шкоди яка становить 750 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 10 травня 2019 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з відповідача на користь позивача 21766, 73грн. та судовий збір у розмірі 704.80грн, а всього стягнуто 22471,53 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача щодо суми стягнення є доведеними та такими що відповідають визначеному розміру заподіяної шкоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції адвокат Святець О.М. , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд ухвалюючи рішення не взяв до уваги той факт, що в полісі було зазначено ліміт відповідальності у зв`язку із заподіянням шкоди майну потерпілому у розмірі 100000 грн., а розмір шкоди у даних правовідносинах становить 29734,93 грн., тобто ліміт покриває повністю заявлену відповідачем шкоду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що суд не надав належної оцінки та не звернув уваги на те, що обов`язок відшкодування шкоди перейшов до ПрАТ «Європейський страховий союз» і невірно кваліфікував спірні правовідносини, які фактично виникли між позивачем та страховою компанією відповідача.

Ухвалюючи рішення суд залишив поза увагою той факт, що оцінка щодо визначення розміру шкоди була проведена через два місяці після відшкодування позивачу шкоди у розмірі 8718,220 грн..

Відзиві на апеляційну скаргу до апеляційної інстанції не надходив.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 12 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_2 рухаючись на автомобілі марки «LIFAN, 520», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Полтавський шлях, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 ..

З копії, яка міститься в матеріалах справи постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 31 березня 2017 року у справі №642/1003/17 відповідача визнано винним у порушенні п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 9).

Згідно звіту № 04/08/17 «Про оцінку колісного транспортного засобу» ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку автомобіля марки DAEWOO LANОS TF69Y ЗНГ, д.р.н. НОМЕР_3 складає 29734,93 грн. (а.с. 11-15).

З копії виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 19 червня 2017 року перераховано на картковий рахунок страхове відшкодування за дог.ак. /1548363 від 05.10.16 акт № 13443/1/ЦВ від 25.05.17 у розмірі 8718,20грн. (а.с. 24).

З копії полісу №АК /1548363 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» (а.с. 62а).

З математичного розрахунку з урахуванням різниці між виплаченим страховим відшкодуванням і сумою фактично заподіяного збитку вбачається, що 29734,93грн. - 8718,20 грн. = розмір шкоди становить 21016,73грн.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Як передбаченостаттею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

На підставі статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 3 грудня 2014 року № 6-183цс14, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

У відповідності до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Доводи відповідача, що спір фактично виник між позивачем та ПрАТ «Європейський страховий союз» і що ліміт за договором страхування складає 100 000 грн., який покриває розмір заподіяної шкоди, судова колегія відхиляє, оскільки вони є помилковими і не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, визначальним є при покладенні відповідальності на особу, яка застрахувала свою відповідальність розмір страхової виплати, а не розмір ліміту відповідальності.

Судовим розглядом достовірно встановлено, що страхова виплата склала 8718,20грн., суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Святець Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 10 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття, в силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук