Справа № 345/711/19
Провадження № 22-ц/4808/1233/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю ОСОБА_1 його адвоката Шевчука П.В.,

позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Миговича О.М. у м. Калуші,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що в ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю. На підставі постанови Калуського районного суду від 24 січня 2001 року ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки до її повноліття. На даний час донька ОСОБА_3 навчається в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на І курсі (ОР бакалавр) на денній контрактній формі навчання. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , працездатний, просить стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання доньки до 23 років, за умови продовження її навчання щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно. Вказує, що початок навчання дочки ОСОБА_3 відбувся до досягнення нею повноліття, тобто кошти за перший рік навчання в сумі 15400 грн сплачений нею в період неповноліття дитини. Такими чином, просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь 8200 грн як половину коштів затрачених на навчання неповнолітньої дитини.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно починаючи з 21.02.2019 року і проводити протягом навчання, але не більше як до 23 років. Право на утримання повнолітньої дитини припиняється у разі припинення навчання.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі - 8 200 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору в дохід Державної судової адміністрації України.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що при ухваленні рішенні суду, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Апелянт вказує, що ОСОБА_2 не надала доказів щодо необхідності матеріальної допомоги на повнолітню дочку. Крім того, в нього відсутня можливість надавати визначену судом допомогу та сплачувати аліменти, оскільки не має постійного заробітку, дохід отримує тільки на тимчасовому підробітку в селі. Вказує, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитини від іншого шлюбу, дружина та її повнолітня дочка, а також непрацездатні батьки-пенсіонери. Стягнення з нього 8200 грн додаткових витрат на дитину, а саме половину оплати вартості навчання у ДВНЗ «Прикарпатський національний університет ім. В.Стефаника», не є додатковими витратами в силу вимог ст. 185 СК України. Не можуть бути стягнені як додаткові витрати виплати, пов`язані з навчанням дитини в університеті, навіть, якщо вони понесені до повноліття дитини, оскільки на такі відносини поширюються дії ст. 199 СК України.

24 вересня 2019 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що докази потреби повнолітньої дитини в матеріальній допомозі є довідка від 24 січня 2019 року №06-06/09-13/1230 та копія договору №0178/06-06-с, що підтверджує навчання дочки на денній формі навчання на платній основі. Утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, є обов`язком відповідача в силу ст. 199 СК України.

У судовому засідання ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить їх задовольнити.

ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги заперечує, вважає рішенням суду законим та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є батьком доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на І курсі (ОР бакалавр) на денній контрактній формі навчання. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Таким чином, суд визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно, починаючи з 21.02.2019 року та до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. Крім того, позивачка понесла додаткові витрати на навчання неповнолітньої дитини у розмірі 15400 грн , які нею підтверджено належними доказами до досягнення дочкою повноліття, тому суд, на підставі ст.185 СК України стягнув з ОСОБА_1 половину цих коштів як додаткові витрати на неповнолітню дитину.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на І курсі (ОР бакалавр) на денній контрактній формі навчання. У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Таким чином, суд визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно, починаючи з 21.02.2019 року та до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років. Крім того, позивачка понесла додаткові витрати в сумі 8 200 грн, які нею підтверджено належними доказами до досягнення дочкою повноліття, тому стягнув з ОСОБА_1 як додаткові витрати

Висновок суду в основному відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

28 травня 2002 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5)

Постановою Калуського районного суду Івано-Франківської області від 20 червня 2001 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходу в місяць на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитини повноліття.(а.с.4).

Згідно довідки № 06- 06/09-13/1230 від 24 січня 2019 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на І курсі (ОР бакалавр) на денній контрактній формі навчання (а.с.11).

За навчання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника на І курсі (ОР бакалавр) на денній контрактній формі навчання, ОСОБА_2 понесла витрати на навчання доньки в період її неповноліття в сумі 16 400 грн, що підтверджується квитанціями про сплату коштів від 28.08. та 30.11.2018 року (а.с.12,13).

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Установлено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, здоровий, займатися полюванням та в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував щодо можливості сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки у меншому розмірі.

Таким чином, судами встановлено, що позивач ОСОБА_1 спроможний утримувати повнолітню доньку сторін у зв`язку із продовженням нею навчання.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

За змістом статті 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Такою ж є позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.

Щодо сплачених ОСОБА_2 витрат на навчання доньки в період її неповноліття в сумі 16 400 грн колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей або тяжкої хвороби. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 додаткові витрати у розмірі 8200 грн, суд першої інстанції не врахував положення статей 180, 181, 185 СК України, та відстуність підстав задоволення позовних вимог про стягнення половини сплачених позивачем коштів на навчання доньки, оскільки не надано доказів на підтвердження наявності особливих обставин, які зумовлюють відповідні додаткові витрати. При цьому, ОСОБА_2 звернулась в суд 21 лютого 2019 року, тобто на час, коли донька досягла повноліття та вже проходили навчання.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання), та наявність правових підстав для застосування даної норми з урахуванням матеріального стану відповідача.

Згідно п.п.1,2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 8 200 грн скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні цієї позовної вимоги.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 23 200 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Калуського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 року в частині стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 8 200 грн скасувати та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні цієї позовної вимоги.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складений 07 жовтня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський