Справа № 344/9054/19
Провадження № 22-ц/4808/1188/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Бабій О.М. у м. Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовна заява мотивовано тим, що сторони перебували у цивільному шлюбі, в якому народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. Відповідно Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6-ти років до 18 років становить 2027 грн. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 є батьком сина ОСОБА_5 , просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2027 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повнолітня.

Стягнення аліментів розпочато з 23 травня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, посилання суду на те, що ОСОБА_1 вже сплачує аліменти на утримання іншої дитини, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , як підстава для відмови у задоволенні її позову в повному обсязі є безпідставними. Апелянт вважає, що обидва сини відповідача є рівними у своїх правах на отримання коштів на утримання у рівних розмірах. Суд першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясував всі обставини справи та прийшов до висновку без належної оцінки матеріалів справи. Крім того, судом не враховано доводи позивача щодо доходів відповідача, не зібрано належних доказів щодо таких доходів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засідання представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить їх задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. Врахувавши, що на утриманні відповідача перебуває інша неповнолітня дитина, він частково визнав позов та згідний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 1 500 грн щомісячно, тому суд стягнув з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина.

Висновок суду не повністю відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичному шлюбі, в якому 27 листопада 2012 ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.(а.с. 5)

Також установлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_6 проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Зазначених обставин сторони не заперечують, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому відповідно ч.1ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 року установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2019 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції, відповідно до ст. 182 СК України вірно врахував матеріальний стан відповідача. Однак прийшов передчасного висновку, що на утриманні відповідача перебуває ще неповнолітня дитина, на утримання якої він сплачує 2 000 грн щомісячно, тому в такому ж розмірі не може сплачувати аліментів на утритимання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_3 достовірно довела факт невиконання ОСОБА_1 свого обов`язку по утриманню неповнолітнього сина, який проживає з нею.

За таких обставин, саме на відповідача покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язків, а саме доказів того, що він отримує доходи в такій сумі, що може надавати допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1 500 грн щомісячно. Проте, відповідач таких доказів надано не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому його необхідно змінити збільшивши розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1500 грн на 2000 грн (дві тисячі гривень) щомісячно.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2019 року змінити, збільшивши розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1500 грн на 2000 грн (дві тисячі гривень) щомісячно.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складений 19 вересня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський