ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2521/19 Номер провадження 22-ц/814/2291/19Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 08 липня 2019 року, постановлену суддею Миркушіною Н.С., повний текст ухвали складено 08.07.2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ТзОВ «Центр-шина плюс» про визнання господарських договорів недійсними.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання господарських угод недійсними.

За розпорядженням в.о. голови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області матеріали даної цивільної справи направлені до Хорольського районного суду Полтавської області (а.с. 67-68).

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 08 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ТзОВ «Центр-шина плюс» про визнання господарських договорів недійсними.

Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи згідно підпункту 1 пункту 1 статті 20 Господарсько-процесуального кодексу України віднесено до юрисдикції господарського суду.

З даною ухвалою місцевого суду не погодився позивач ОСОБА_1 , оскарживши її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення місцевим судом норм процесуального права, прохає скасувати ухвал та направити справу для продовження розгляду до місцевого суду.

Вважає, що спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки стороною оспорюваних договорів виступає фізична особа, що унеможливлює розгляд справи в порядку господарського судочинства.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору про надання послуг від 10.08.2016 року з актом прийому-передачі виконаних робіт від 17.08.2016 року; договору про надання послуг по ремонту обладнання від 30.08.2016 року з актом прийому-передачі виконаних робіт від 28.10.2016 року; договору про надання послуг від 22.12.2016 року з актом прийому-передачі виконаних робіт від 22.12.2016 року; договору про надання послуг по ремонту обладнання від 20.01.2017 року з актом прийому-передачі виконаних робіт від 27.01.2017 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, суд першої інстанції виходив із того, щопозов ОСОБА_1 пов`язаний із здійсненням господарської діяльності, так як у вищевказаних актах прийому-передачі виконаних робіт представником замовника ТзОВ «Центр-шина плюс» виступає його засновник і директор ОСОБА_2 , який є відповідачем -1 по цьому позову. Тоді як відповідач 2 - ОСОБА_3 вказаний у цих договорах, зазначений як виконавець: фізична особа-підприємець.

Тому суд прийшов до висновку, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися господарським судом.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає передчасними, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Підпунктом 1 пункту 1 статті 20 Господарського-процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Як зазначив в апеляційному суді позивач та його представник, відповідно до фабули оскаржуваних договорів від 10 серпня 2016 року, 30 серпня 2016 року, 22 грудня 2016 року, 20 січня 2017 року, укладених між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , замовником виступає саме фізична особа ОСОБА_2

Умови оскаржуваних договорів, актів прийому-передачі послуг, оформлених за цими договорами, не містять посилань на те, що фізична особа ОСОБА_2 діє як директор або засновник ТзОВ «Центр-шина плюс».

Власником обладнання, ремонт якого здійснювався за оскаржуваними договорами, є ОСОБА_1 , про що зазначено і документально підтверджено в позовній заяві.

Отже, на думку позивача, ТзОВ «Центр-шина плюс» не має юридичного відношення до ремонту обладнання, оскаржуваних договорів та виконання ОСОБА_2 зобов`язань за цими договорами.

Акти приймання-передачі не містять посилань на те, що ОСОБА_2 є представником ТзОВ «Центр-шина плюс», а діє як представник замовника, яким він і є. Аналогічне зазначено в актах і відносно представника виконавця.

За вказаних обставин, вважає, що надані до позову договори та акти прийому-передачі до них підтверджують те, що стороною (замовником) цих правочинів виступає фізична особа ОСОБА_2 , тому спір не може розглядатися господарським судом.

Як роз`яснив Пленум ВССУ у Постанові від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільною юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по - друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа) (абз. 2 п. 3 Постанови).

У п. 14 цієї ж Постанови звернуто увагу на те, що наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з`ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа-підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої має перевірити, в якому статусі брали участь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при укладенні оспорюваних договорів, чи були вони зареєстровані як підприємці у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час їх укладення, після чого вирішити, чи є вказані договори господарськими.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції вказані факти встановити неможливо, оскільки це потребує збирання додаткових доказів.

Отже, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що спір виник між суб`єктами господарської діяльності.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала місцевого суду скасуванню, оскільки перешкоджає подальшому провадженню у справі, а матеріали позову - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Питання про розподіл судових витрат, у тому числі, пов`язаних і з переглядом даної ухвали в сумі 384,20 грн. має бути вирішено судом при ухваленні рішення по суті скарги чи закінченні провадження у інший спосіб.

Керуючись ст.ст. 368, 375, ст. 376 ч. 1 п.п.3,4, ст. 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 08 липня 2019 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ТзОВ «Центр-шина плюс» про визнання господарських договорів недійсними направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді П.С.Абрамов

Л.І.Пилипчук