ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/363/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 01 березня 2016 року по 04 квітня 2019 року проходила службу в управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції в званні - лейтенант поліції.

За час служби в поліції позивачу не виплачувалось грошове забезпечення у повному розмірі з 01 березня 2016 року по 15 травня 2019 року, внаслідок чого з метою захисту свого права на заробітну плату вона змушена була неодноразово звертатися до суду, щоб стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі.

Вказує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року у справі № 823/2049/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року, стягнуто з Департаменту патрульної поліції на її користь: заборгованість у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2017 року в сумі 4691 гривень 23 копійки; заборгованість по індексації грошового забезпечення з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року в сумі 2718 гривень 85 копійок.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 823/1910/18 стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню за березень - червень 2016 року в розмірі 280 гривень.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі № 2340/3730/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01 серпня 2016 до 15 серпня 2016 року в сумі 168 гривень, з 24 грудня 2016 року до 09 січня 2017 року в сумі 190 гривень 40 копійок, а всього у сумі 358 гривень 40 копійок.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі № 580/422/19 стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2017 року в розмірі 941 гривня 56 копійок; компенсацію втрати частини грошового забезпечення (частини посадового окладу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2017 року у розмірі 96 гривень 95 копійок.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі № 580/421/19 стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 : компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 338 гривень 14 копійок.

Позивач зазначає, що дії Департаменту патрульної поліції щодо невиплати заробітної плати (грошового забезпечення, доплат, індексації грошового забезпечення, компенсацій втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати поставили її у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування її та членів її сім`ї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Вказане також зумовило необхідність економити на одязі та продуктах харчування. Проживає позивач в м. АДРЕСА_1 , в орендованій квартирі, вищезазначені кошти, які відповідач не виплачував покривали б значну частину сімейного бюджету, яка йде на орендну плату. Відновлення порушених трудових прав вимагало від неї додаткових зусиль, приділенню значного часу під час розгляду судових справ, витрачання його не на сім`ю та дітей, а на юристів, судові засідання, постійні стреси.

Моральну шкоду, завдану відповідачем позивач оцінює у 37459 гривень 50 копійок, вказуючи, що порушення її трудових прав розпочалося у березні 2016 року та триває по травень 2019 року. Тобто, за вказаний період складає -39 місяців (у 2016 - 10 місяців, у 2017 - 12 місяців, у 2018 - 12 місяців, у 2019 - 5 місяців). За кожен місяць порушення трудових прав моральну шкоду позивач оцінює у 960 гривень 50 копійок (виходячи з половини прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2019 року для працездатних осіб - 1921 грн. (1921 грн./2= 960 грн. 50 коп.) 39 місяців * 960 грн. 50 коп. = 37 459 гри. 50 коп.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з Департаменту патрульної поліції на її користь моральну шкоду у розмірі 37459 гривень 50 копійок.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги наводить доводи ідентичні викладеним у позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції зазначає, що рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить відмовити в задоволенні поданої апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того, що їй було завдано моральної шкоди відповідачем та не аргументовано розмір морального відшкодування.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що до структури заробітної плати входить основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач неодноразово зверталась до судів різних інстанцій з позовом до Департаменту патрульної поліції щодо неналежної оплати її праці (грошового забезпечення) у період служби у патрульній поліції, зокрема невиплати доплат за службу в нічний час, індексації грошового забезпечення, компенсацій втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року у справі № 823/2049/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року, стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню у вигляді доплати за службу в нічний час в сумі 4691 гривень 23 копійки; заборгованість по індексації грошового забезпечення в сумі 2718 гривень 85 копійок (а.с.10-16).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 823/1910/18 стягнуто з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 заборгованість по грошовому забезпеченню за березень - червень 2016 року в розмірі 280 гривень (а.с. 20-22).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі № 2340/3730/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, зобов`язано Департамент патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням стягнутих доплат за службу у нічний час за періоди з 01 серпня 2016 до 15 серпня 2016 року в сумі 168 гривень, з 24 грудня 2016 року до 09 січня 2017 року в сумі 190 гривень 40 копійок, а всього у сумі 358 гривень 40 копійок (а.с.23 -31).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі № 580/422/19 стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 березня 2016 року по 08 червня 2017 року в розмірі 941 гривня 56 копійок; компенсацію втрати частини грошового забезпечення (частини посадового окладу) у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2017 року у розмірі 96 гривень 95 копійок (а.с.32-34)

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року у справі № 580/421/19 стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 338 гривень 14 копійок (а.с. 35-37).

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 13 вказаної постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Відтак, невиплата відповідачем належних позивачу грошових сум є порушенням її прав на отримання оплати за свою працю, яка сталась з вини відповідача.

Відсутність грошових коштів позбавляє особу права на належне забезпечення своєї життєдіяльності, змінює спосіб його життя, вимагає докладати додаткові зусилля для влаштування свого побуту.

Безпідставна невиплата позивачу належних їй до сплати виплат, що відбулось з вини відповідача, тобто порушення її законних, передбачених Конституцією України прав на своєчасне отримання таких коштів (ст. 43) позбавило позивача її доходу, на який вона обґрунтовано розраховувала, що відповідно об`єктивно свідчить про необхідність для неї докладати додаткових зусиль для організації свого життя за відсутності таких доходів та відповідно про заподіяння моральної шкоди.

Тому такими діями відповідача, позивачу була завдана моральна шкода.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Виключенням з вказаного є лише позов про стягнення заробітної плати.(ч.2 ст.233 КЗпП).

Як вбачається з рішень судів порушення прав позивача, про які їй було відомо, мали місце в періоди з 1.03.2016 по 30.11.2017 року, березень червень 2016 року, з 1.08.2016 до 9.01.2017 року, з 1.03.2016 по 8.06.2017 року, з 1.03.2016 по 30.06.2017 року, з 1.06.2016 року по 31.10.2017 року.

З даним позовом до суду позивач звернулась в травні 2019 року, тобто поза межами тримісячного строку, встановленого ч.1 статті 233 КЗпП.

В п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Суд першої інстанції вказані обставини справи та норми права не врахував, в зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог із зазначених вище мотивів.

Керуючись ст. ст.374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 липня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 3 жовтня 2019 року.

Судді :

в с т а н о в и в :

п о с т а н о в и в :