Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 683/3145/17

провадження № 61-48514св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пасенка Валентина Петровича на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2018 року у складі судді Бондарчук Л. А. та постанову Хмельницького апеляційного суду від

20 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування документів з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що 07 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу права на майнові частки (паї), підтверджених свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня»

с. Капустин Старокостянтинівського району серії ХМСК № 002101, виданого

09 липня 2001 року Капустинською сільською радою Старокостянтинівського району, відповідно до якого ОСОБА_3 передала (продала), а ОСОБА_1 придбала право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» с. Капустин Старокостянтинівського району на загальну суму 1 718,00 грн, що становить 0,42 % від загальної вартості розпайованого майна вищевказаного підприємства.

В день підписання договору, вона оплатила майнову частку (пай). Сторонами договору було визначено, що право власності на майнові частки (паї) переходить до покупця з моменту підписання договору.

Оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай та оригінал укладеного договору купівлі-продажу вона передала адвокату

Залевському В. В., який надавав їй правову допомогу. Натомість останній після розірвання договору про юридичне обслуговування, передав договір та майновий сертифікат в Старокостянтинівський РВ УМВС в Хмельницькій області. В подальшому договір та сертифікат був переданий ОСОБА_5 , який повернув їх ОСОБА_3

Пізніше, ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 належний їй екземпляр договору, але майновий сертифікат не повернула.

Згодом, позивач дізналась, що ОСОБА_3 відчужила право на спірну майнову частку ОСОБА_2 та передала йому майновий сертифікат.

Вказані дії порушують права позивачки та суперечать вимогам діючого законодавства.

ОСОБА_1 просила витребувати в ОСОБА_2 належне їй свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше травня» с. Капустин Старокостянтинівського району серії ХМСК № 002101, видане 09 липня 2011 року Капустинської сільською радою.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив із того, що позивачка не набула прав власності на спірну майнову частку (пай).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від

03 вересня2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

13 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пасенко В. П. через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 , як покупець майна, відповідно до статті 396 ЦК України має право на захист своїх прав на майно у спосіб визначений главою 29 ЦК України, в тому числі й шляхом витребування майна на підставі статей 387, 388 ЦК України.

Судами не враховано обставини, встановлені ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27 травня 2014 року у справі № 683/2756/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про витребування документів із чужого незаконного володіння.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Короткий зміст фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 07 серпня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу майнової частки (паю) КСП «Перше Травня» с. Капустин Старокостянинівського району в розмірі 1 718,00 грн або 0,42 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, посвідчену свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія

ХМСК № 002101 від 09 липня 2001 року.

З приводу оформлення права власності на майновий пай та отримання відповідного свідоцтва до Капустинської сільської ради позивач не зверталася.

02 лютого 2011 року адвокатом позивача Залевським В. В. до Старокостянтинівського районного відділу УМВС України в Хмельницькій області було передано письмове повідомлення щодо поведінки ОСОБА_1 разом з оригіналами договорів купівлі-продажу та свідоцтвами про право власності на майнові паї членів колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі щодо ОСОБА_3

07 листопада 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу майнового паю КСП «Перше Травня» с. Капустин вартістю 1 718,00 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Відповідно до статті 328 ЦК Українинабуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, тому суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна.

Речове право на чуже майно може виникати на підставі договору, закону, а також з інших підстав, встановлених законом.

Правомочність володіння визначається, як юридично забезпечена можливість здійснювати панування над річчю. Володіння є однією із складових правомочностей власника.

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від

28 лютого 2001 року № 177 (далі - Порядок), майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Згідно з абзацом шостим пункту 14 Порядку для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Таким чином, право власності на майновий пай посвідчується відповідним свідоцтвом, вирішення питання про видачу якого, перебуває в компетенції сільської, селищної або міської ради.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено права власності на майнову частку (пай), а тому відсутні підстави для витребування правовстановлюючого документа. Позивачем не надано доказів щодо знаходження у ОСОБА_2 на даний час свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Перше травня» ОСОБА_3

Доводи заявника про те, що суди попередніх інстанцій проігнорували ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 травня 2014 року у справі

№ 683/2756/2013 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про витребування документів з чужого незаконного володіння, не може бути підставою для скасування рішення суду. Зазначена ухвала не підтверджує наявності у позивача права власності на майнову частку, не підтверджує знаходження у ОСОБА_2 спірного свідоцтва.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 вересня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 листопада 2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пасенка Валентина Петровича залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від

03 вересня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від

20 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко