Ухвала

Іменем України

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 564/3450/18

провадження № 61-16987ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області).

Свої вимоги заявник мотивував тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавче провадження № 47958248 про стягнення з нього аліментів на користь малолітнього ОСОБА_2 у розмірі 500,00 польських злотих у місяць, що підлягають оплаті до 15 числа кожного місяця на користь ОСОБА_3 разом із законними відсотками у випадку несвоєчасної сплати починаючи від 01 липня 2004 року.

Відповідно до розрахунку розміру заборгованості зі сплаті аліментів від 13 вересня 2018 року № 11695 згідно з виконавчим листом № 2к-1 станом на 13 вересня 2018 року існує заборгованість у розмірі 80 676,70 грн.

Вказаний розрахунок він оскаржує до Костопільського районного суду Рівненської області (справа № 564/2582/18).

27 листопада він отримав новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на жовтень 2018 року, відповідно до якого розмір заборгованості становить 231 629,25 грн.

Враховуючи наявність документів, що підтверджують сплату ним аліментів, а також з урахуванням ухвали Березнівського районного суду Рівненської області від 24 червня 2009 року, якою роз`яснено, що має стягуватись сума у розмірі 847,67 грн щомісячно, оскільки станом на 08 лютого 2007 року курс злотого Республіки Польща до гривні становив за 100 польських злотих 169,5343 грн, то розмір заборгованості станом на жовтень 2018 року може становити 72 565,23 грн, а не 231 629,25 грн.

Із урахуванням наведених обставин, заявник просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області, які полягають у складанні розрахунку розміру заборгованості за аліментами від 01 листопада 2018 року № 12060 згідно з виконавчого листа № 2к-1, виданого 01 серпня 2008 року Березнівським районним судом Рівненської області, у розмірі 231 629,25 грн; скасувати розрахунок розміру заборгованості за аліментами від 01 листопада 2018 року № 12060 у розмірі 231 629,25 грн, складений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області згідно з виконавчого листа № 2к-1, виданого 01 серпня 2008 року Березнівським районним судом Рівненської області; встановити розмір заборгованості за виконавчим листом № 2к-1, виданому 01 серпня 2008 року Березнівським районним судом Рівненської області у розмірі 72 565,23 грн.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 21 травня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області, які полягають у складанні розрахунку розміру заборгованості за аліментами від 01 листопада 2018 року № 12060 згідно з виконавчим листом № 2к-1, виданим 01 серпня 2008 року Березнівським районним судом Рівненської області, у розмірі 231 629,25 гривень. Скасовано розрахунок розміру заборгованості а аліментами від 01 листопада 2018 року № 12060 в розмірі 231 629,25 грн, складений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області, згідно з виконавчим листом № 2к-1, виданим 01 серпня 2008 року Березнівським районним судом Рівненської області.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 21 травня 2019 року скасовано. У задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (пункт 3 частини четвертої статті 394 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавчий лист, виданий Березнівським районним судом Рівненської області 01 серпня 2008 року, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь малолітнього ОСОБА_2 у розмірі 500 злотих в місяць, що підлягають оплаті до 15 числа кожного місяця на користь ОСОБА_3 разом із законними відсотками у випадку несвоєчасної сплати, починаючи від 01 липня 2004 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області, станом на жовтень 2018 року розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 складає 231 629,25 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 99 Конституції Українигрошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Якщо у зобов`язанні визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс Національного банку України, встановлений для відповідної валюти на день платежу.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що визначаючи розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , державний виконавець діяв у межах повноважень та відповідно до вимог закону, оскільки розмір аліментів визначений у виконавчому листі в іноземній валюті, а тому сума, що підлягає стягненню, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту відповідно до офіційного курсу Національного банку України на день здійснення платежу.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та по свої суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального права.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності рішення суду.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик