Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4225/18 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 53 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/4225/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства « Ліктрави» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства « Ліктрави» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 2 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Галасюка Р.А.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати незаконним і скасувати наказ від 16 квітня 2018 року № 73-К про його звільнення з посади водія автотранспортних засобів відділу транспорту Приватного акціонерного товариства «Ліктрави», поновити його на роботі та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2018 року по день поновлення його на роботі.

В обгрунтування вимог зазначив, з 24 лютого 2006 року його було прийнято на роботу у ЗАТ «Ліктрави» на посаду водія. З 30 грудня 2011 року ЗАТ перейменовано в ПрАТ «Ліктрави». З 1 січня 2013 року назву посади «водій» змінено на «водій автотранспортних засобів транспортної дільниці», а з 23 листопада 2015 року структурний підрозділ «транспортна дільниця» перейменовано у «відділ транспорту».

Вказує, що 15 лютого 2018 року його було запрошено на засідання первинної профспілкової організації ПрАТ «Ліктрави», де повідомлено, що скорочується посада водія автотранспортних засобів відділу транспорту ПрАТ «Ліктрави». В порівнянні з іншими водіями, під скорочення підпадають дві кандидатури: він та ОСОБА_2 . Також йому повідомили, що переважне право залишитися на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці надається ОСОБА_2 , оскільки в нього на утриманні є одна малолітня дитина. В свою чергу, він підлягає вивільненню через те, що у серпні 2011 року до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а у грудні 2016 року позбавлено щомісячної премії за порушення правил безпеки при проведенні ремонтних робіт.

15 лютого 2018 року профспілкова організація надала згоду на його звільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_1 зазначає, що 16 лютого 2018 року його було повідомлено про звільнення з 16 квітня 2018 року і про те, що станом на 16 лютого 2018 року вільні вакансії на підприємстві відсутні.

13 квітня 2018 року відбулось повторне засідання профспілкової організації, під час якого було прийнято рішення про надання остаточної згоди на його звільнення.

Позивач також звертає увагу на ту обставину, що на день звільнення йому жодних вакансій не було запропоновано та зі сторони відповідача не було вжито заходів щодо його працевлаштування на даному підприємстві.

Вважає, що згода первинної профспілкової організації від 15 лютого 2018 року та 13 квітня 2018 року та наказ ПрАТ «Ліктрави» від 16 квітня 2018 року №73-к про його звільнення є такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Так, при вирішенні даного питання відповідачем не враховано, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи; має водійський стаж з 1978 року та кваліфікацію «водій автотранспортних засобів»; має право на керування транспортними засобами категорії «А», «В», «С», «Д», «Е»; за рішенням медичної комісії від 19 березня 2018 року визнаний придатним до керування транспортними засобами категорії «В», «С», «Д», «Е»; не притягувався до дисциплінарних стягнень; має тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві, який становить 12 років; крім того, на його утриманні перебуває дружина, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та не має самостійного заробітку.

Всі перелічені обставини свідчать про те, що він мав переважне право на залишення на роботі.

Враховуючи вищезазначене, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 2 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ від 16 квітня 2018 року № 73-К «Про звільнення ОСОБА_1 з посади водія автотранспортних засобів відділу транспорту приватного акціонерного товариства ПАТ«Ліктрави».

Поновлено позивача на посаді водія автотранспортних засобів відділу транспорту ПрАТ«Ліктрави».

Стягнуто з ПрАТ«Ліктрави» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2018 року по день поновлення його на роботі.

Стягнуто з ПрАТ«Ліктрави » на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, - про відмову у задоволенні позову.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував акт Управління Держпраці у Житомирській області від 11 травня 2018 року, складений за результатами інспекційного відвідування ПрАТ « Ліктрави» , зміст якого свідчить, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства.

Суд не надав оцінку тій обставині, що на момент звільнення позивача на підприємстві були відсутні вільні вакансії, які б останній міг виконувати за кваліфікаційним рівнем.

В судовому засіданні представник ПрАТ «Ліктрави» підтримала апеляційну скаргу, зазначивши, що при вирішенні питання щодо наявності у позивача переважного права на залишення на роботі, була врахована та обставина, що останній притягувався до дисциплінарної відповідальності мав низьку продуктивність праці, порівняно з ОСОБА_2 .

Позивач та його представник не визнали апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 також пояснив, що його звільнення є наслідком упередженого ставлення до нього з боку адміністрації підприємства. Він належним чином виконує покладені на нього трудові обов`язки, дотримується правил внутрішнього трудового законодавства, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності у 2011 році та у 2016 році було незаконним й не може бути враховано при звільненні, яке відбулось у 2018 році.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24 лютого 2006 року обіймав посаду водія автотранспортних засобів транспортної дільниці ПрАТ «Ліктрави».

Наказом виконавчого директора ПрАТ « Ліктрави» від 5 січня 2018 року скорочено одну штатну одиницю - посаду водія автотранспортних засобів.

На час видачі даного наказу на посадах водіїв автотранспортних засобів відділу транспорту працювали 5 осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Долучений до матеріалів справи протокол засідання профспілкової організації ПрАТ «Ліктрави» №2 від 15 лютого 2018 року свідчить про те, що профспілка надала згоду на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням чисельності працівників.

16 лютого 2018 року ОСОБА_1 письмово попереджено про його звільнення з 16 квітня 2018 року та повідомлено про відсутність вакансій на підприємстві.

Факт отримання зазначеного письмового повідомлення визнається позивачем.

13 квітня 2018 року відбулось засідання профспілкової організації, на якому повторно вирішувалось питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду цього питання профспілка надала остаточну згоду на вивільнення позивача у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників.

Наказом директора ПрАТ «Ліктрави» №73-к від 16 квітня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади водія автотранспортних засобів з 16 квітня 2018 року на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Цього ж дня комісією ПрАТ «Ліктрави» складені акти про те, що позивач станом на 17 год 10 хв. та 17 год 15 хв. 16 квітня 2018 року не з`явився для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших осіб із самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Долучений до матеріалів справи протокол комісії ПрАТ « Ліктрави» №1 від 22 січня 2018 року містить інформацію про те, що при вирішенні питання щодо визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, було враховано те, що водії ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з огляду на безперервний стаж роботи на даному підприємстві, мають перевагу перед ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В свою чергу, ОСОБА_1 має на три роки більше стажу роботи на підприємстві, ніж ОСОБА_2 Проте, за період роботи до ОСОБА_1 застосовувались дисциплінарні стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни та позбавлення щомісячної премії. Наявність зазначених дисциплінарних стягнень та низький рівень виконання робіт, який потребує постійного контролю з боку керівника вказують на низький рівень продуктивності праці ОСОБА_1 в порівнянні з іншими працівниками.

На підтвердження низької продуктивності праці відповідачем надано наказ голови правління ЗАТ «Ліктрави» від 11 серпня 2011 року №98-к, відповідно до якого ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Окрім того, в судовому засіданні досліджувався наказ виконавчого директора ПрАТ « Ліктрави» від 26 грудня 2016 року №142-ф про позбавлення ОСОБА_1 щомісячної премії за грудень 2016 року за порушення техніки безпеки при проведенні ремонтних робіт.

За правилами ч.1 ст.151 КЗпП України, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства, та з огляду на ту обставину, що до позивача протягом 2017 року й до часу звільнення не були застосовані дисциплінарні стягнення, оголошення йому догани у 2011 році та позбавлення премії у 2016 році не має правового значення при розгляді даного спору.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилалась на зміст характеристики, у якій зазначено, що ОСОБА_1 виконує свою роботу на низькому рівні, працює погано, не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю, не проявляє ніякої ініціативи. Має довільну механічну пам`ять, повільно запам`ятовує завдання. До виконання доручень ставиться неохоче, не користується повагою у керівництва заводу.

Зазначена характеристика підписана начальником відділу транспорту.

З даного приводу суд звертає увагу на те, що характеристика містить здебільшого суб`єктивну оцінку особи, яка її підписала, й за відсутності інших доказів, які б вказували на низький рівень продуктивності праці позивача, не може бути достатнім та беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 не має переважного права на залишення на роботі.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач має більш тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві, ніж ОСОБА_2 , відтак на нього поширюються гарантії, передбачені п.3 ч.2 ст. 42 КЗпП України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного по суті висновку про задоволення позовних вимог.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд не вказав суму, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Долучена до матеріалів справи довідка про заробітну плату свідчить про те, що заробіток позивача у лютому 2018 року становив 6636 грн. 99 коп., а у березні 2018 року - 6406 грн.38 коп. Тоді, середньоденна заробітна плата складає 318 грн. 13 коп. ( 6636,99 грн. +6406,38 грн. : 41 роб. дн.).

Таким чином, враховуючи, що термін вимушеного прогулу з 17 квітня 2018 року по 2 жовтня 2018 року становить 115 роб. дн., загальний розмір середнього заробітку за цей період становитиме 36584 грн. 95 коп. ( 318,13 грн. х 115 роб. дн.).

Оскільки обчислення і сплата податків та обов`язкових платежів є обов`язком роботодавця, суд визначає зазначену суму без урахування цих податків та обов`язкових платежів.

Враховуючи вищезазначене, рішення слід змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини у новій редакції.

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Ліктрави» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду Житомирської області від 2 жовтня 2018 року змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

« Стягнути з Приватного акціонерного товариства « Ліктрави» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 36584 грн. 95 коп., без врахування податків та обов`язкових платежів».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді :

Повний текст постанови складений 30 вересня 2019 року.