Справа № 175/3761/18
Провадження № 2/175/1201/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

24 вересня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бойка О.М.,

при секретарі - Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3 . Шлюб з відповідачем розірвано. Відповідач не виконує свої обов`язки по вихованню доньки, що змушує її звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилась, надала письмову заяву у якій свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, та позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 паспорт серія НОМЕР_2 виданий 12 березня 2010 року Дніпропетровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області,) батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви відповідач відмовляється від малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, відповідно до листа начальник Служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області просив суд слухати справу за відсутності представника служби.

Згідно Узагальнення Верховного Суду України від 11.12.2008 р. практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми, під час проведення узагальнення виявлено значну кількість випадків розгляду судами справ про позбавлення батьківських прав з порушенням правил підсудності, справи про позбавлення батьківських прав є справами позовного провадження, тому ця категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності - відповідно до ч. 1 ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України (1618-15) (далі - ЦПК) за місцем проживання відповідача або одного з них, якщо позов подається до обох батьків (ч. 1 ст. 113 ЦПК).

Згідно ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що місце реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вимоги ст. 128 ЦПК України, відповідачє таким, що належним чином повідомлений про слухання справи, та у наданий судом строк та станом на 24.09.2019 року відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України, суд зі згоди позивача розглядає справу за наявними у справі матеріалами у заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними виводи, суд дійшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 29 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстровано у відповідності до чинного законодавства у виконавчому комітеті Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №41.

У шлюбі народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 10 липня 2013 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис за №126.

03 червня 2005 року Заочним Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №504/522/15-ц, що набрало законної сили 15 червня 2015 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - розірвано.

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №504/522/15-ц, визначено, що неповнолітня донька ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишається на виховання матері - ОСОБА_1 .

Згідно ст.3 Сімейного кодексу (далі - СК) України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно зі ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Законом України «Про охорону дитинства» визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми, враховуючи загальні принципи побудови суспільства, охорони дитинства, максимального і повного забезпечення прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, вважаємо за необхідне дослідити їх відповідність фактичним обставинам справи, що склалися у позивача і відповідача і полягають у наступному.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання дитини, не спілкується з донькою в достатньому обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу і не створює умов для отримання сином подальшої освіти.

Також, встановлено, що наразі відповідач вже декілька років не спілкувався з дитиною, що свідчить ні про що інше, яке про злісне і умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та забезпеченні її добробуту.

Сукупність таких факторів, які доповнюються тим, що наразі шлюб між позивачем і відповідачем розірвано, свідчить про небажання і ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є неприпустимим з точки зору охорони дитинства і загальних засад побудови суспільства і моральності.

Таке ставлення батька до дитини є основним фактором при вирішенні питання про позбавлення першого батьківських прав.

Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Так, ст.164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Згідно Узагальнення Верховного Суду України від 11.12.2008 р. практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми, під час проведення узагальнення виявлено значну кількість випадків розгляду судами справ про позбавлення батьківських прав з порушенням правил підсудності, Згідно з п.15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - постанова Пленуму від 30 березня 2007 р. N3) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У відповідності з ч.ч. 4,5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з листом Служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області за вих. №01-17/121 від 08.02.2019 року, батько неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 взагалі не приймає участі у вихованні доньки, надав нотаріально посвідчену заяву про відмову від доньки, у зв`язку з чим служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по його вихованню.

Відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 133, 141, 142, 177, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, ст.ст. 2, 7, 15, 17, 18, 19, 67, 68, 105, 110, 112, 150, 164, 166, 179, 180, 181, 182, 183, 184, 191, 249 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 паспорт серія НОМЕР_2 виданий 12 березня 2010 року Дніпропетровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області,) батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 паспорт серія НОМЕР_2 виданий 12 березня 2010 року Дніпропетровським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 , паспорт серія НОМЕР_5 виданий 25 жовтня 2013 року Комінтернівським РС ГУ ДМС України в Одеській області, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко