Провадження № 2/760/7376/19
У Х В А Л А

20 вересня 2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Окружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 210 з позачергових виборів народних депутатів 21.07.2019 про стягнення заробітної плати, компенсаційних виплат та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом та просить суд:

-стягнути з Окружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 210 з позачергових виборів народних депутатів на користь позивача заробітну плату, середній заробіток за весь час затримки розрахунку та одноразову грошову винагороду в розмірі 15500,00 грн.;

-стягнути з Окружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 210 з позачергових виборів народних депутатів на користь позивача грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. як компенсація за відрядження, оплата вартості проживання у відрядженні;

-стягнути з Окружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 210 з позачергових виборів народних депутатів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з положеннями ст. 19 ЦПК України, під цивільною юрисдикцією розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно-правових правовідносин.

В свою чергу, відповідно доп.п.1-2ч.1ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративнихсудів поширюється на справиу публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичнихосіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження йогорішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Крім того, згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням) спеціальними нормативно-правовими актами.

Отже, до компетенції саме адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій (Постанова Верховного Суду України від 7 червня 2016 року у справі № 21-1341а16), а також спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Таким чином, спори, пов`язані з проходженням та звільненням з публічної служби розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_1 на підставі Постанови Центральної виборчої комісії № 1531 від 10.07.2019 призначена на посаду голови О кружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу №210, тобто перебувала на публічній службі.

Спір між позивачем та відповідачем, як суб"єктом владних повноважень виник внаслідок невиплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки в розрахунку, компенсацйних виплат по одноразовій грошовій допомозі і відрядженню, відшкодування моральної шкоди, під час перебування та відповідно після звільнення позивача з публічної служби.

Отже, з огляду на зазначене, вказаний позов повинен розглядатися у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

При цьому, нормами ч. 1 ст. 20 КАС України визначено, які саме справи підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, зокрема: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Всі інші адміністративні справи, крім визначених ч. 1 ст. 20 КАС України, підсудні окружним адміністративним судам, що передбачено ч. 2 ст. 20 КАС України.

Тобто, окрім того, що вказаний спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, він ще за своєю предметністю відноситься до юрисдикції саме окружного адміністративного суду, а не місцевого загального суду як адміністративного суду та який повинен вирішуватися у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 20 КАС України шляхом подання відповідного позову у порядку адміністративного судочинства до відповідних окружних адміністративних судів за вибором позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, вважаю необхідним відмовити позивачеві у відкритті провадження у даній справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 186, 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Окружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 210 з позачергових виборів народних депутатів 21.07.2019 про стягнення заробітної плати, компенсаційних виплат та моральної шкоди - відмовити.

Роз`яснити позивачеві, що для вирішення даного спору він має право звернутись з позовом в порядку КАС України до Шостого окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Солом`янського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Букіна О.М.