Справа № 367/8278/17
Провадження №2/367/2854/2019
29 серпня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Пархоменко О.В.
з участю секретаря Олеярник М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що 03.03.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір позики грошових коштів. Оскільки вона добре знала відповідача та на той час мала таку суму грошей, то погодилася позичити 4 500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, за умови повернення зазначеної вище суми через три місяці, тобто до 03.06.2017 року. Саме на цих умовах й було укладено усний договір позики. На підтвердження передачі грошей за цим договором відповідач власноруч написав розписку і отримав гроші.
Однак, відповідач у вказаний строк свої зобов`язання не виконав. Позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути гроші, проте відповідач гроші так і не повернув та не вчиняє дії, спрямовані на їх повернення.
Крім того, відповідача досі ігнорує усі її звернення до нього про повернення переданих йому грошових коштів, які безпідставно перебувають у його користуванні. З вищенаведеного можна дійти висновку про порушення відповідачем умов договору та про відсутність наміру повернення в майбутньому грошових коштів, що були передані йому.
Позивач вказує, що відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій же сумі 4 500,00 Доларів США, шо були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. В їх випадку строк повернення позики - 03.06.2017 року, був погоджений усно та підтверджений письмово розпискою відповідача.
Разом сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних складає 128 904,46 гривень.
В зв`язку із викладеним просить суд стягнути зі ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ірпінським РВ ГУ МВС України в Київській області 05.09.2006 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області 09.02.2015 року) суму боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних: 128 904,46 гривень; стягнути із ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ірпінським РВ ГУ МВС України в Київській області 05.09.2006 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області 09.02.2015 року) судові витрати у сумі 1289,04 гривень.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надала суду письмову заяву, в якій позов підтримує, справу просить розглядати за її відсутності та відсутності позивача, звукозапис не проводити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та шляхом розміщення повідомлення на сайті суду, причини неявки суду не повідомив, в зв`язку із чим суд, враховуючи письмову заяву представника позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-284 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2017 року відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 гроші у сумі 4 500 дол. США.
На підтвердження боргових зобов`язань ОСОБА_2 власноручно написав ОСОБА_1 боргову розписку від 03.03.2017 року згідно якої ОСОБА_2 зобов`язався повернути на протязі 3 місяців 4 500 (чотири тисячі п`ятсот доларів США) ОСОБА_1 .
Також, було встановлено, що відповідач не повернув позивачу суму позики у строк, встановлений договором позики.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
За статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання,якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги,позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це,якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.".
Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015 р. по справі №6-1967цс15 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Вищевикладену правову позицію також застосував ВССУ в ухвалі від 21.12.2016р. по справі № 444/2909/15-ц, де додатково зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі, грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Тобто, за умовами ст. 1047 ЦК України розписка сама по собі посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми і дата написання розписки не свідчить і не може свідчити про її безгрошовість. Крім того, виходячи із вимог ст. 1046 ЦК України, дата написання розписки не є обов`язковими умовами укладання договору позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший процент не встановлений договором або законом.
Враховуючи викладені обставини, а також ті обставини, що відповідач не повернув позивачу грошові кошти визначені родовими ознаками, а саме 4 500 долларів США у встановлений договором позики строк, суд із врахуванням ст. 625 ЦК України стягує із відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 03.03.2017 р. суму боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних 128 904,46 грн. та судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору при подачі позову до суду у сумі 1 289 грн. 04 коп.
На підставі ст. 525, 526, 625, 1046-1048, 1054 ЦК України, ,керуючись ст. ст. 4, 10, 76, 247, 259, 264-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України суд , -
Стягнути із ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ірпінським РВ ГУ МВС України в Київській області 05.09.2006 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області 09.02.2015 року), проживаючої за адресою АДРЕСА_2 суму боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних 128 904,46 грн. (Сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот чотири гривні 46 копійок).
Стягнути із ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ірпінським РВ ГУ МВС України в Київській області 05.09.2006 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області 09.02.2015 року), проживаючої за адресою АДРЕСА_2 судові витрати у сумі 1289 грн. 04 коп.
Копію заочного рішення направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Пархоменко