КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/5305/19 Головуючий у І інстанції Васильченко О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Пітенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Міністерство соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

у квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, третьої особи - Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зокрема, просив суд своїм рішенням визнати протиправною бездіяльність Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо позачергового забезпечення позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, та родини позивача жилою площею протягом року з дня подання заяви (17 травня 2016 року), - у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також зобов`язати Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію забезпечити позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, та його родину жилою площею з врахуванням надання додаткової жилої площі у вигляді окремої кімнати, як особі, що отримала інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, - у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження по даній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що у 2018 році він звертався до суду із аналогічним позовом в порядку КАС України. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року у задоволенні його вимог було відмовлено. За результатами розгляду його апеляційної скарги на зазначене рішення Шостим апеляційним адміністративним судом було прийнято постанову від 06 лютого 2019 року, якою рішення суду І інстанції скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що вказаний спір є приватноправовим і пов`язаний з реалізацією житлових прав фізичних осіб, зокрема права на забезпечення житлом, тому повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

20 серпня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду від представника Подільської районної в м. Києві державної адміністрації - Мельник Ю.Є. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

02 вересня 2019 року від Міністерства соціальної політики України надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції посилався на п.1 ч. 1 ст.186 ЦПК України та виходив з того, що позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір носить публічно-правовий характер і повинен розглядатися в порядку КАС України.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони зроблені без повного з`ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ п. п. 1,2 ч. 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного із ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, яка потребує поліпшення житлових умов. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є наявність у них спору про право цивільне, яке має існувати на час звернення до суду та суб`єктний склад такого спору.

В даному випадку позивач посилається на порушення реалізації його права на поліпшення житлових умов, а відтак даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.11.2018р. у справі №425/2737/17, в якій крім іншого зазначено, що юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

В даному випадку суд першої інстанції прийняв до уваги лише спеціальний суб`єктивний склад, а питання щодо забезпечення позивача та членів його сім`ї жилою площею з врахуванням надання додаткової жилої площі у вигляді окремої кімнати залишив поза увагою.

За таких умов висновки суду першої інстанції про віднесення даної категорії спорів до компетенції адміністративних судів в порядку адміністративного судочинства не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, відмовляючи у відкритті провадження по даній справі, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що раніше позивач вже звертався із аналогічними вимогами до суду адміністративної юрисдикції, однак з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України провадження по справі було закрите, чим допустив порушення законних прав ОСОБА_1 на судових захист.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини щодо правовідносин, які виникли між сторонами, дійшов неправильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження , визначених п 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, а відтак ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, колегія звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції в даному випадку не наділений повноваженнями ухвалювати рішення по суті спору, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 367,369, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.О.Журба

К.П.Приходько