Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2267/17
Провадження № 2-др/480/1/19
УХВАЛА

16 вересня 2019 м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря Трифонової І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на пофесійну правничу допомогу у цивільній справі №480/2267/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про стягнення з ОСОБА_2 на його користь витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката Куценко Ю.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Свої вимоги обругнтував тим,що вищезазначена цивільна справа ухвалою суду від 26.09.2018 року була залишена без розгляду. Оскільки питання розподілу судових витрат судом під час винесення данної ухвали не вирішено посить повернути витрати пов`язані з правничою допомогою. Посилаючись на те, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Натомість представник заявника подав на адресу суду заяву про розгляд клопотання про стягнення судових витрат без їх з заявником участі.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).

Перевіривши матеріали цивільної справи та надані документи суд вважає, що заява про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.09.2018 року цивільну справу № 480/2267/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

В п. 41 Постанови від 17.10.2014 року № 10 пленуму Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах зазначено, якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Відповідно п. 48 даної Постанови зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно ст. 133 ч.1 та ч.3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК України) для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вказано в Постанові Верховного суду від 17.10.2018 року №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів даної справи в заяві тільки зазначено розрахунок суми судових витрат, які понесені у зв`язку із розглядом справи в сумі 3500,00 грн., однак не додано до заяви відповідних доказів.

З дослідженого вбачається, що ОСОБА_1 не надано суду документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат ( квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки) тож у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат слід відмовити.

Керуючись ст. 137 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на пофесійну правничу допомогу у цивільній справі №480/2267/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Войнарівський

16.09.2019