Справа № 468/1081/19-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.10.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участю секретаря - Рижньової О.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу №468/1081/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що 11.06.2018 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 2132 гривні на строк до 10.07.2018 року з умовою - сплати винагороди у розмірі 3 % від суми боргу за кожен день прострочення. В зазначений термін відповідач гроші в добровільному порядку в повному обсязі не повернула. Внаслідок цього станом на 22.08.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 11.06.2018 року становить 27727,68 гривень, із яких 1632 грн - залишок боргу, 26095,68 грн - винагорода за несвоєчасне погашення боргу в сумі 3 % від позиченої суми.

Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (договір займу від 11.06.2018 року; копію паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_2 ; копію паспорта ОСОБА_1 ) суд, розглянувши спір в межах заявлених позивачем вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 11 червня 2018 року між ОСОБА_1 (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальником) був укладений договір позики на суму 2132 гривні. Вказаним договором позики було обумовлене зобов`язання ОСОБА_2 повернути суму позики 10.07.2018 року. В зазначений термін відповідач гроші в добровільному порядку в повному обсязі не повернула. Внаслідок чого, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 11.06.2018 року становить 1632 гривні.

Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526 ч. 1, 1046; 1047; 1049 ЦК України, із змісту яких слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (гроші кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника.

При цьому, судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 не повернула позикодавцеві ОСОБА_1 в повному обсязі отримані нею грошові кошти за договором позики від 11.06.2018 року, що свідчить про неналежне виконання нею зобов`язання за вказаним договором та вказує на необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 несплаченої суми боргу, яка становить 1632 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача розрахованої ним суми винагороди в розмірі 3 % від суми позики, то суд приходить до наступних висновків.

Із тексту договору позики від 11.06.2018 року слідує, що визначена його умовами винагорода у розмірі 3 % від суми позики нараховується в разі порушення строку виконання зобов`язання позичальником, тому за своєю правовою природою, підставами виникнення та принципами нарахування є видом забезпечення виконання відповідачем умов вказаного договору позики, тобто є неустойкою (пенею) в розумінні положень ст. 549 ЦК України, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із проведеного позивачем розрахунку вбачається, що розмір неустойки за вказаним договором позики становить 27727,68 грн, що більш, ніж у шістнадцять разів перевищує розмір збитків, що виникли внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем (суми боргу, яка становить 1632 грн), що суперечить положенням ч. 3 ст. 509 ЦК України в частині розумності та справедливості зобов`язання.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

За такого, оскільки розмір неустойки (пені) в даному випадку явно не співмірний розміру заборгованості та з урахуванням принципів розумності та справедливості зобов`язання, суд вважає за необхідне зменшити суму пені до 2000 грн.

Таким чином, на підставі встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики від 11.06.2018 року в сумі 3632 грн, яка складається із: 1632 грн - залишок несплаченого тіла кредиту, 2000 грн - неустойки (пені).

Оскільки матеріалами справи доведено порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду та відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання, а сплачений позивачем розмір судового збору відповідає мінімальній ставці, визначеній законом, - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті мінімальної ставки судового збору за даною категорією спорів в сумі 768,40 грн, оскільки незалежно від ціни позову позивач при зверненні до суду з позовом мав би сплатити саме вказану суму судового збору.

На підставі ст.ст. 509, 549, 551, 1046, 1047, 1049 ЦК України та керуючись ст.ст. 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) гривні боргу за договором позики від 11.06.2018 року.

В частині задоволення вимог про стягнення боргу за договором позики від 11.06.2018 року в більшому розмірі - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 04.10.2019 року.

Суддя: