справа № 2-2208/09
провадження №4-с/489/33/19
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, розглянувши скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Матвєєнка І.Ю. на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олексійовича (далі приватний виконавець) з виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2009, ухваленого по цивільній справі № 2-2208/09 за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості

встановив:

У поданій до суду скарзі представник скаржника просить суд визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця щодо відмови у закінчені виконавчого провадження № 59410894 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним повним виконанням боржником виконавчого листа № 2-2208, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва 22.12.2009; визнати неправомірними дії приватного виконавця з передачі на реалізацію з електронних торгів у системі «Сетам» арештованого нерухомого майна, предмета іпотеки - житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 57,80 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59410894.

Одночасно, скаржник просить зупинити реалізацію арештованого майна житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 57,80 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , що проводиться на веб-сайті реалізації майна організатора електронних торгів ДП «СЕТАМ» в мережі інтернет за адресою: https://setam.net.ua/auction/373886, в межах виконавчого провадження № 59410894 (лот № 372401), до розгляду скарги судом.

Дослідивши клопотання та матеріали скарги, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення реалізації арештованого майна у справі за скаргою на дії приватного виконавця.

Пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у випадку відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження», оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачу майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Підстави та порядок зупинення стягнення на підставі виконавчого листа визначені статтями 151-153 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Можливість зупинення судом продажу арештованого майна передбачено пунктом 5 частини першої статті 152 ЦПК України, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, зупинення продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису, є спеціальним способом забезпечення, який застосовується лише у справах за позовами про визнання права власності або про виключення майна з опису.

Крім цього, пунктом 6 частини першої статті 152 ЦПК України передбачено, що суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто такий вид забезпечення може бути застосований для забезпечення позову (скарги) при оскарженні виконавчого документа.

Між тим, у даному випадку заявником виконавчий документ не оскаржується, вимоги про визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту не заявлялися.

Нормами розділу VII ЦПК України не передбачено можливості забезпечення судом скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у в пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Також, відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, право доступу до суду, що гарантується статтею 6, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Європейський суд з прав людини у пілотному рішенні «Іванов проти України» зазначив, що право на судовий захист, яке гарантується статтею 6 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» міститься роз`яснення про те, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Оскільки у розділі VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» немає норми, яка передбачає можливість забезпечення судом скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця шляхом зупинення виконання судового рішення, а згідно із статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» суд вправі зупинити передачу майна на реалізацію, а не зупинити саму реалізацію арештованого майна, так як це зупинить виконання судового рішення, що набрало законної сили, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання про зупинення реалізації арештованого майна відсутні.

Керуючись положеннями розділу VII ЦПК України, статтями, 34, 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника заявника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Матвієнка І.Ю. щодо зупинення реалізації арештованого майна у справі за скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олексійовича - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в частині зупинення реалізації арештованого майна до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги, з дня її підписання суддею.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://court.gov.ua/sud1416/ .

Повний текст ухвали складено 01.10.2019.

Суддя І.В. Коваленко