Провадження № 2/761/7574/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. розглянувши позовну заяву Патріарха Київського і всієї Руси - України Філарета, релігійної організації ?Київська патріархія Української православної церкви Київського Патріархату? до Міністерства культури України про визнання нікчемною Постанови та зобов?язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року позивачі: Патріарх Київський і всієї Руси - України Філарет, релігійна організація ?Київська патріархія Української православної церкви Київського Патріархату? звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача: Міністерства культури України, в якому просили суд:

-визнати нікчемною Постанову, так званого, Помісного Собору Української Православної Церкви Київського Патріарху із місцем проведення у ОСОБА_1 від 15 грудня 2018 року;

-застосувати правові наслідки недійсності нікчемної Постанови, так званого, Помісного Собору Української Православної Церкви Київського Патріарху із місцем проведення у ОСОБА_1 від 15 грудня 2018 року, а саме: зобов?язати Міністерство культури України (в подальшому його правонаступника) повернути у попередній стан релігійну організацію ?Київська патріархія Української православної церкви Київського Патріархату?, як такою, що не припиняє, а продовжує свою діяльність, відповідно до рішення Помісного Собору Української православної церкви Київського Патріархату від 20 червня 2019 року.

Подана позивачами заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями) ( ч.1, 2 ст.7 Закону України ?Про свободу совісті та релігійні організації?).

Відповідно до ч.4, 5 ст.17 Закону України ?Про свободу совісті та релігійні організації?, у судовому порядку діяльність релігійної організації припиняється лише у випадках:

1) вчинення релігійною організацією дій, недопустимість яких передбачена статтями 3, 5 і 17 цього Закону;

2) поєднання обрядової чи проповідницької діяльності релігійної організації з посяганнями на життя, здоров`я, свободу і гідність особи;

3) систематичного порушення релігійною організацією встановленого законодавством порядку проведення публічних релігійних заходів (богослужінь, обрядів, церемоній, походів тощо);

4) спонукання громадян до невиконання своїх конституційних обов`язків або дій, які супроводжуються грубими порушеннями громадського порядку чи посяганням на права і майно державних, громадських або релігійних організацій.

Суд розглядає справу про припинення діяльності релігійної організації порядком позовного провадження, передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України, за заявою органу, уповноваженого здійснювати реєстрацію статуту конкретної релігійної організації, або прокурора.

Як вбачається із пункту 1 прохальної частини вищезазначеної позовної заяви, позивачі фактично оспорюють припинення діяльності релігійної організації ?Київська патріархія Української православної церкви Київського Патріархату?, що є виключно внутрішньою діяльністю організації та не підлягає розгляду в суді.

В порядку позовного провадження щодо припинення та відновлення діяльності релігійної організації можуть бути розглянуті спори, передбачені, виключно ч.4 ст. 17 Закону України ?Про свободу совісті та релігійні організації?.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг ( п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій ( п.3 ч.1 ст.5 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

Відповідно до ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Як вбачається із пункту другого прохальної частини позовної заяви та доданих до неї додатків, зазначені вимоги пред`явлені позивачами до Міністерства культури України, як до суб`єкта владних повноважень, спори у даній категорії віднесені до адміністративної юрисдикції, а тому, даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищезазначеного, суті спору, змісту позовних вимоги, підстав для звернення до суду з вищезазначеним позовом, а також суб`єктного складу учасників справи, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки пункт перший прохальної частини позовної заяви не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а вимоги, викладені в пункті другому прохальної частини позовної заяви необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 19, 175, 186, 258-261, 268, 315, 353-355 186, 259-261, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 4, 19, 20 КАС України, Закону України ?Про свободу совісті та релігійні організації?, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкриті провадження у цивільній справі за позовом Патріарха Київського і всієї Руси - України Філарета, релігійної організації ?Київська патріархія Української православної церкви Київського Патріархату? до Міністерства культури України про визнання нікчемною Постанови та зобов?язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачам Патріарху Київському і всієї Руси - України Філарету, релігійній організації ?Київська патріархія Української православної церкви Київського Патріархату?, що з позовними вимогами, які викладені в пункті другому прохальної частини позовної заяви слід звертатись в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: