Справа № 331/3822/18
Провадження № 2/331/114/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру за добросовісним набувачем,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру за добросовісним набувачем

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 30.01.2009 р. між ОСОБА_2 і ним був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_2 продав, а позивач купив квартиру АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 загальною площею 57,41 кв.м., житловою площею 42,27 кв. м. за 307 256,00 грн. (триста сім тисяч двісті п`ятдесят шість грн. 00 коп.), що за курсом НБУ на той час складало 39 900,00 $ (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот доларів США 00 центів.) Даний договір 30.01.2009 року був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю. П. за № 105.

ОП «ЗМБТІ» здійснило реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем на підставі вказаного договору, що підтверджується витягом № 21751693 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.02.2009р.

Право власності продавця ОСОБА_2 на вказану квартиру було підтверджене Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданим Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради 22.09.2008 p., зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.10.2008 р. за № 24960227, що було підтверджене витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ОП «ЗМБТІ» 07.10.2008 р. за № 20485776.

Тобто, на момент укладання вказаного вище договору купівлі-продажу третя особа - ОСОБА_2 мав зареєстроване в установленому законом порядку право власності на квартиру АДРЕСА_1 теперішній АДРЕСА_2 у АДРЕСА_2 .

Вказані вище підстави були перевірені приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю.П., якій здійснював посвідчення договору купівлі-продажу.

Однак 10.07.2013 р. треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до позивача ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_5 і Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради з позовом про визнання недійсним розпорядження Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 р. № 853-р «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 »; визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.09.2008 p., виданого ОСОБА_2 . згідно розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 р. № 853-р «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 »; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного ОСОБА_2 з ОСОБА_1 - чоловіком, за згодою дружини останнього - ОСОБА_5 , який був посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю. П. № 105; про припинення права власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю.П. № 106.

З позовної заяви він дізнався, що в період з 23.09.1986 р. до початку 2007 р. в квартирі АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_4 і ОСОБА_3

В 2007 році вони виїхали до АРК Крим.

Після цього рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2008 р. у справі № 2-595 був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , третя особа КП «ВРЕЖО № 2» про визнання за ним права користування квартирою АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили 04.04.2008 р.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2008 р. у справі № 2-1299/08 був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , третя особа КП «ВРЕЖО № 2» про визнання ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили 01.06.2008 р.

Вказані судові рішення були виконані, і ОСОБА_8 були зняті з реєстрації в квартирі.

22.09.2008 р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , яке встановило його право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 07.10.2008 р. право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру було зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

30.01.2009 р. ОСОБА_2 продав позивачу квартиру.

В подальшому рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25.07.2012 р. рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2008 р. було скасоване і ухвалене нове рішення про відмову ОСОБА_2 в позові про визнання права користування квартирою АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили 25.07.2012 р.

Також, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2012 р. по справі № 8/0808/25/2012 (2-1299/09) задоволена заява ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами і скасоване заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2008 р. та додаткове рішення від 09.06.2008 р. по справі № 2-1299/08, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову про визнання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , а також в зобов`язанні Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області скасувати їх реєстрацію за вказаною адресою. Вказане рішення не було оскаржене і набрало законної сили 12.12.2012р.

Перегляд судових рішень відбувався без участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 також до суду не з`являвся.

Поданий Каревими 10.07.2013 р. позов був розглянутий, і рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 р. у справі № 331/5543/13-ц задоволено позов ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради, треті особи МКП «ОСНОВАНІЄ» і Територіальна громада в особі Запорізької міської ради і визнано недійсним розпорядження Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 р. № 853-р «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 »; визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.09.2008 p., видане Некритову В.М. згідно розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 р. № 853-р «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_3 »; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_2 з ОСОБА_1 - чоловіком, за згодою дружини останнього - ОСОБА_5 , який був посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю.П. № 105; припинено право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю.П. № 105; також вказаним рішенням суд відмовив ОСОБА_1 і ОСОБА_5 в задоволені зустрічного позову до ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 , Жовтнева районна адміністрація Запорізької міської ради, МКП «ОСНОВАНІЄ» і Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014р. у справі № 331/5543/13-ц було залишене без змін судами апеляційної і касаційної інстанцій, і набрало законної сили 08.04.2015 р.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 р. у справі № 331/5543/13-ц 01.09.2015 р. квартира АДРЕСА_1 була повернута до державної власності.

Таким чином, відповідач не визнав та оспорив право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ), набутого на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 30.01.2009 p., і посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сосіменко Ю.П. № 105.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи невизнання та оспорювання відповідачем права власності позивача на квартиру, позивач має право пред`явити позов про визнання права власності на квартиру, оскільки він є законним та правомірним її власником, що полягає в наступному.

Як було зазначено вище, що на момент укладання договору купівлі-продажу, третя особа ОСОБА_2 мав зареєстроване право власності на квартиру, про що, на час підписання договору, було надано правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.09.2008 р. Також, було надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий ОП «ЗМБТІ» 07.10.2008 р. за № 20485776, якій підтверджував реєстрацію права власності на квартиру в державному реєстрі саме за ОСОБА_2 .

На момент укладання договору купівлі-продажу, нотаріусом було перевірено належність третій особі квартири на праві власності, що підтвердило наявність у третьої особи права власності на нерухоме майно набуте на підставі вказаного вище свідоцтва.

Таким чином, позивач не мав жодних сумнівів з приводу того, що третя особа є власником квартири, що і було підставою для укладання договору купівлі-продажу цього майна.

Однак, відповідач вважає, що третя особа не мала право на відчуження квартири, оскільки фактично не набула права власності на нього в установленому законом порядку, а тому не мала право відчужувати її на користь будь-яких третіх осіб, в тому числі і на користь позивача.

Проте, ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього.

Як передбачено ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

На момент укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 (позивач) не знав і не міг знати про вказані вище обставини, оскільки в момент вчинення договору купівлі-продажу їх не існувало, а також з боку третьої особи були надані всі документи, які підтверджують право власності на квартиру, які були перевірені як нотаріусом, який посвідчував правочин так і позивачем. Не міг, також, він знати станом на 30.01.2009 p., що в 2012 році будуть скасовані судові рішення, наслідком чого буде визнана незаконною приватизація квартири.

Таким чином, позивач в будь-якому випадку має статус добросовісного набувача квартири і набув з підстав передбачених ст. 330 ЦК України право власності на цю річ, і тому вона не може бути витребувана від позивача, оскільки для цього не існує підстав передбачених ст. 388 ЦК України.

В момент вчинення договору купівлі-продажу, відповідач не мав зареєстроване в установленому законом порядку, право власності на квартиру, і як наслідок не був її власником. Більш того приватизація квартири була здійснена за згодою відповідача, а тому це майно не могло бути ним загублене, викрадене або іншим чином бути таким, що вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом.

Таким чином, з підстав передбачених ст. ст. 330, 388, 392 ЦК України, позивач ОСОБА_1 (є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 на теперішній час - АДРЕСА_4 . АДРЕСА_2 ), внаслідок чого має право визнати право власності на це майно, пред`явивши відповідний позов як добросовісний набувач до особи яка оспорює чи не визнає наявність цього права в позивача.

Згідно звіту по визначенню ринкової вартості нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 , складеного 07.05.2018 р. оцінювачем ОСОБА_9 , ринкова вартість вказаної квартири складає 385 278,00 грн. (триста вісімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят вісім грн. 00 коп.), що і є ціною позову.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 як за добросовісним набувачем.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 15 серпня 2018 року на 15 год. 00 хв.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 28.01.2019 року на 09 год. 30 хв.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Запорізької міської ради в судовому засіданні проти прозову заперечувала, вважала позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, вважала, що Запорізька міська рада є неналежним відповідачем по справі.

Від третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшли письмові заперечення в яких зазначено, що згідно із положеннями частина четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Право на користування квартирою їх сім*я з трьох осіб отримала з 23.09.1986 року на підставі ордеру № 4448.

ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) ОСОБА_12 в 1994 році, після чого зареєстрованими в квартирі залишились дві особи, відповідно: матір та донька ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які ніколи за жодних умов не втрачали інтересу до вказаного житла, не відмовлялись від права на користування квартирою, що до її приватизації 22.09.2008 року, так і на теперишній час перебуває у комунальній власності територіальної громади в особі Запорізької міської ради.

У першій половині 2008 року у відсутність третіх осіб, за невідомих обставин за позовами незнайомих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 осіб у Жовтневому районному суду м. Запоріжжя відбувся розгляд двох цивільних справ.

Рішенням Жовтневого районного суда м. Запоріжжя від 24.03.2008 року був задоволений уточнений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «ВРЕЖО № 2» у м. Запоріжжя «Про визнання права користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Наступним заочним рішенням Жовтневого районного суда м. Запоріжжя від 22.05.2008 року задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа Комунальне підприємство «ВРЕЖО № 2» у м. Запоріжжя про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та про зміну договору найму».

Додатковим рішенням Жовтневого районного суда м. Запоріжжя від 09.06.2008 року задоволена заява ОСОБА_2 де ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «ВРЕЖО № 2» у м.Запоріжжя «Про скасування реєстрації відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_6 , та - про реєстрацію ОСОБА_2 у зазначеному житловому приміщенні».

Дізнавшись про зазначені вище судові рішення, оскаржили їх у спосіб визначений цивільно-процесуальним законодавством.

25.07.2012 року рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області (справа №22-ц-3554/12) рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2008 року про задоволення уточненого позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «ВРЕЖО № 2» у м. Запоріжжя «Про визнання права користування жилим приміщенням» скасовано та ухвалено нове рішення наступного змісту: в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права користування приміщенням» - відмовлено у повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2016 року задоволена заява ОСОБА_4 , ОСОБА_3 «Про перегляд та про скасування рішення Жовтневого районного суда м.Запоріжжя від 22.05.2018 року та про скасування додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2008 року, які були скасовані та постановлено нове рішення наступного змісту: «В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «ВРЕЖО № 2» у м. Запоріжжя «Про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житиловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 ; про скасування реєстрації відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 ; - про реєстрацію ОСОБА_2 у зазначеному житловому приміщенні та про зміну договору найму - відмовити».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 08.04.2015 року, ухвалою ВССУ від 09.07.2015 року та постановою ВСУ від 13.04.2016 року задоволений позов ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .. ОСОБА_5 , Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради, треті особи: Міське комунальне підприємство «Основаніє», територіальна громада в особі Запорізької міської ради, Міський нотаріальний архів y м.3aпоріжжя «Про скасування розпорядження, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, про припинення права власності» та - відповідно - відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , треті особи: Жовтнева районна адміністрація Запорізької міської ради, Міське комунальне підприємство «Основаніє», територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання ОСОБА_4 , ОСОБА_3 втратившими право користування житловим приміщенням».

За вказаними судовими рішеннями було поновлено право користування квартирою АДРЕСА_1 особам: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Одночасно з цим визнано недійсними:

- розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 року, № 853-р, - «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_7 ;

- свідоцтво «Про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.09.2008 року, видане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , згідно розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 року, № 853-р, - «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_7 ;

- договор купівлі-продажу квартири у будинку АДРЕСА_8 , укладений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - чоловіком, за згодою дружини останнього - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Юрієм Петровичем Сосіменко, Р. № 106, - без участі та без згоди зацікавлених осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Юрієм Петровичем Сосіменко, Р. № 106, - припинено.

На підтвердження припинення права власності ОСОБА_1 з Держреєстру речових прав на нерухоме майно виданий витяг № 43119068 від 01.09.2015 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин (договір купівлі-продажу) кв. АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловіком, за згодою дружини останнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ю.П. Сосіменко, Р. № 106, - без участі та без згоди зацікавлених осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - є недійсним з часу укладання 30.01.2009 р. та не створює юридичних наслідків, крім тих, що поетапні з його недійсністю.

Усі права, які виникли у ОСОБА_1 , у ОСОБА_5 у ОСОБА_13 , у ОСОБА_14 є похідними від визнаного недійсним договору купівлі-продажу від 30.01.2009 року, тобто - є недійсними з 30.01.2009 року.

У відповідності до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.11.15 р, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2016 р. та постановою касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 року підлягають виселенню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з кв. АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення у зв`язку з втратою останніми права користування зазначеним житловим приміщенням внаслідок визнанням недійсним з 08.04.2015 р. договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , - посвідченого 30.01.2009 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ю.П. Сосіменко.

У останній справі, також, відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_13 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 «Про визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23.02.2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_13 до ОСОБА_3 , третя особа: Запорізька міста рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 просили суд провести розгляд справи за їх відсутності.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечення проти позову підтримав, вважав позовні вимоги ОСОБА_15 необґрунтованими.

Третя особа ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, до суду не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Cуд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Фактичні обставини справи підтверджуються копіями письмових доказів, вивчених та оголошених у судовому засіданні: договором купівлі-продажу від 30.01.2009 року № 105; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21751693 від 03.02.2009 р.; свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.09.2008 р.; витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 20591313 від 15.10.2008 р. рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2008 р. у справі № 2-595 2008 рік; рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25.07.2012 р. у справі № 22-3554/12р.; рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2008 р. у справі №2-1299/08; додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2008 р. у справі № 2-1299/08; рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2012 р. у справ: № 8/0808/25/2012 (2-1299/08); рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 р. у справ: № 331/5543/13-Ц; ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.04.2015 р. у справі № 22- ц/778/1407/15; ухвалою ВССУ від 09.07.2015 р. у справі № 6-14717св15; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 125075733 від 23.05.2018 р.; звітом по визначенню ринкової вартості нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 , складеного 07.05.2018 р.; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 177329130 від 13.08.2019 р., згідно якого 26.02.2014 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 накладений вид обтяження - арешт нерухомого майна на підставі постанови ВП № 4098857, виданої 28.11.2013 Жовтневим ВДВС Запорізького МУЮ. Обтяжувач: Жовтневим ВДВ С Запорізького МУЮ. Особа, майно/права якої обтяжують: ОСОБА_1 .

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на норму статі 330 Цивільного кодексу України, вказуючи відповідачем Запорізьку міську раду, але, як встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 30.01.2009 № 105 відчужував майно ОСОБА_2 , а не Запорізька міська рада.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Аналізуючі вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що перехід права власності на житлове приміщення з державного до приватного можливий лише в порядку приватизації.

Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні представник відповідача Запорізької міської ради пояснила, що після визнання в судовому порядку недійсними:

- розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 року, № 853-р, - «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_7 ;

- свідоцтва «Про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.09.2008 року, видане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , згідно розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 19.09.2008 року, № 853-р, - «Про приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_7 :

- договору купівлі-продажу квартири у будинку АДРЕСА_8 , укладений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - чоловіком, за згодою дружини останнього - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Юрієм Петровичем Сосіменко, Р.№ 106, - без участі та без згоди зацікавлених осіб: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- припиненя права власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу то посвідчений 30.01.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Юрієм Петровичем Сосіменко, Р.№ 106, відповідачем - Запорізькою міською радою право власності територіальної громади на спірну квартиру оформлено не було. При цьому, представник відповідача не пояснила суду причин, з яких Запорізькою міською радою не зареєстроване вказане майно.

Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 177329130 від 13.08.2019 р., згідно якого відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутні, відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні, відомості про державну реєстрацію іпотеки відсутні.

Відсутність реєстрації права власності на спірну квартиру за територіальною громадою в особі Запоірзької міської ради не спростовує факту скасування розпорядження про приватизацію, визнання недійнсою угоди щодо відчудження майна, припинення права приватної власності на вказану квартиру та, як наслідок, поверненя спірного майна у власність територіальної громади. Тобто, в даному випадку реєстрація права власності є адміністративним актом, який є зовнішнім елементом до правовідносин, що склались.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи положення ст. 216 ЦК України щодо правових наслідків недійсності правочину, суд дійшов висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту свого цивільного права шляхом визнання права власності на квартиру, то ді як вбачається із наявних між сторонами правовідносин, позивачу слід було б звернутись до суду із позовом до до ОСОБА_2 про поверненя коштів, отрманих за договором купівлі продажу від 30.01.2009 р., а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 216, 330, 388 ЦК України, ст.. 9 ЖК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у зв`язку з необґрунтованістю в задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру за добросовісним набувачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Антоненко