Провадження № 2/234/2826/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Чернобай А.О.,

секретар судового засідання Ястребов А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 234/10743/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про скасування протоколу, -

В С Т А Н О В И В:

19.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про скасування протоколу.

В обґрунтування позову зазначив, що 02.11.2010 року між позивачем та відповідачем було укладене договір про користування електричною енергією № 84/328 (надалі - договір). Згідно п. 5 Договору встановлене лічильник НИК 2301 з заводським номером 0338795, № пломби РЕМ: 00550848, 26520. У цей же день було надане наряд на заміну електролічильника, акт схоронності закритого комплексу обліку електроенергії, де відображені ті ж самі дані прибору обліку та пломб, як у договорі.

19.12.2018 року Відповідачем було надане акт про порушення ПКЕЕН № 2226069 по особистому рахунку 84-323 саме на лічильник з заводським номером № 0338795, пломби 00550848, 00550849 та складене акт № 3021483 від 19.12.2018 року. У підтвердження зняття лічильника НИК 2301 з заводським номером 0338795. У акті відсутній пункт ПКЕЕН, який порушено позивачем.

Актом - повідомленням про направлення на експертизу лічильника електроенергії від 19.12.2018 року було направлене лічильник на експертизу, в зв`язку з сумнівами у його правильній роботі.

У акті про проведення експертизи лічильника електроенергії від 20.12.2018 року, у результатах огляду, відображене, що пломби та захисна голограма, які містяться на лічильнику не пошкоджені.

На підставі акту, акту експертизи лічильника № 49, 14129 від 20.12.2018 року комісією було складене протокол № 420 від 23.01.2019 року, де відображене, що встановлене пошкодження розрахункових засобів обліку електричної енергії та проведене згідно п. 3.1 Методики об`єму та вартості недооблікованої електричної енергії, внаслідок порушення побутовим споживачем Правил користування електроенергією для населення.

23.01.2019 року комісією з розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією для населення прийнято рішення по донарахуванню позивачу вартості недооблікованої електричної енергії у сумі 94 615,78 грн.

Позивач не згоден з викладеним у протоколі, оскільки відповідач не довів факт втручання позивачем у конструкцію лічильника, так як встановлена на ньому електропостачальною організацією пломба не піддавалася зняттю і не порушена, що підтверджується актом експертного дослідження. Відповідно актів від 19.12.2018 року та 20.12.2018 року порушень п. 3.1 методики не виявлено. У протоколі № 420 від 20.12.2019 року порушення викладене всупереч експертизи проведеної по лічильнику. Втручання позивача до лічильника жодним документом не підтверджується. Пошкодження пломб на лічильнику виключає втручання позивача у роботі лічильника та вказує на не обґрунтованість оскаржуваного протоколу.

На засіданні комісією було розглянуто акт № 222606 від 19.12.2018 року про порушення Правил користування електричною енергією для населення, допущені споживачем порушення кваліфіковано як такі, що сталися з вини споживача та результати викладені у протоколі № 420 від 23.01.2019 року. Будь - які докази вини відповідача не надані.

Ненадання енергопостачальником доказів втручання споживача у роботу приладу обліку виключає покладення на останнього відповідальності за споживання не облікованої електричної енергії.

Просить скасувати протокол № 420 від 23.01.2019 року про донарахування ОСОБА_1 вартості недооблікованої електричної енергії у сумі 94 615,78 грн. як протиправний.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України та можуть бути такими:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕН є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складання такого акту, який не встановлює для споживача будь - яких обовязків і є різновидом пртетензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнано як доказ (із наданні йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобовязаний дати оцінку дійсності цього акту.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає захисту.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного суду від 22.02.2019 року у справі № 522/12901/17-ц від 22.03.2018 року, у справі № 800/559/17.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства слід тлумачити в більш широкому значені, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом поданні позову про скасування протоколу щодо розгляду акту про порушення ПКЕЕн та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акту неправомірним, сам по собі не сприяє відновленню порушеного права.

За таких обставин, відповідач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України просить провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "ДТЕК Донецькі електричні мережі" закрити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, просив розгляд справи провести за відсутністю представника відповідача.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, згідно якої зазначив, що у відзиві відповідач не навів підстав законності своїх дій. Відповідач послався на судові рішення - постанови Великої Палати Верховного Суду, але вважає, що одна справа стосується правовідносин між споживачем СПД у нежитловому приміщенні, а друга - по адміністративним правовідносинам. Тобто правовий висновок не може бути використаний по цім справам тотожно до правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем. У постанові від 22.02.2019 року суд робить висновок по акту, а не протоколу. Згідно листів НКРЕ відповідач взагалі не повинен складати протокол. В даному випадку відповідачем складено протокол та відповідно окремої думки у рамках справи № 522/12901/17-ц від 06.02.2019 року протокол оскаржується. Протокол порушує права позивача, так як фактично змінює обов`язки у спосіб не передбачений законодавством. Будь - яких посилань у законодавстві на складання протоколу не має, тому і Велика Палата Верховного Суду дає оцінку виходячи з акту, а не протоколу. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження за вказаним позовом підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, виходячи з наступного вмотивування.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд зазначає, що за ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При цьому захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України .

Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України та можуть бути такими:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду (правова позиція Великої Палати Верховного Суду в постановах від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу засідання комісії відповідача щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Аналогічна правова позиція була висловлена з цього питання Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2019 року по справі № 522/12901/17-ц.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення комісії енергопостачальника про нарахування збитків енергокористувачу, оформлене протоколом № 420 від 23.01.2019 року, є різновидом претензії, оскарження якої самостійно не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту суб`єктивних прав, унормований переліком в ст. 16 ЦК України, суд дійшов переконання, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про скасування протоколу по розгляду акту про порушення ПКЕЕН для населення № 420 від 23 січня 2019 року підлягає закриттю.

Керуючись ст. 255, 259-261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про скасування протоколу закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Суддя А.О. Чернобай