У Х В А Л А

24 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 331/6075/18

провадження № 61-16998ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ :

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_5 Дитина з моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами у справі постійно мешкає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 275,10 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На цей час розмір аліментів, встановлених рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2012 pоку, є недостатнім і не відповідає приписам чинного законодавства. Позивачка просила суд змінити розмір аліментів, стягнутих на дитину, стягнувши з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його доходу на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2012 року, з 275,10 грн щомісяця на 1/12 частку заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, збільшивши розмір аліментів з 1/12 частки всіх видів заробітку відповідача до 1/6 частки.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2019 року у цій справі ухвалено змінити, а саме змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2012 року, з 275,10 грн щомісяця на 1/8 частку заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції Запорізький апеляційний суд виходив з того, що відповідач у справі є працездатною особою, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, та враховуючи обов`язок відповідача утримувати свою дитину від попереднього шлюбу, вважає, що розмір аліментів у вигляді 1/8 частки заробітку відповідача забезпечить належний рівень матеріального забезпечення сина ОСОБА_5 , при цьому будуть враховані права інших дітей відповідача на належне утримання, оскільки відповідно половина доходу відповідача буде порівну розподілена на його дітей.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року, у якій просив скасувати це судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають із сімейних правовідносин щодо стягнення аліментів, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров