Справа № 716/1383/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.19 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.,

за участю секретаря судових засідань Барабащук О.А.,

відповідача ОСОБА_1 В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.05.2011 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором.

Станом на 17.06.2019 року відповідач порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору, та допустив заборгованість у розмірі 11424,82 грн., що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 1098,81 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 6955,78 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 2350 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 520,23 грн., а тому просив позов задовольнити.

Відповідач неодноразово повідомлявся про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів, однак вимоги щодо повернення кредитних коштів згідно кредитного договору ним виконані не були. З цих підстав просить стягнути з відповідачана його користь заборгованість по кредитному договору б/н від 30.05.2011 року у вказаному розмірі.

Представник позивача Чепіга Д.О. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не погодившись із розміром заборгованості, вказав, що допустила заборгованість зі тілом кредиту в зв`язку із браком коштів. Заборгованість у виді пені та штрафів не визнав.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, заслухавши доводи відповідачки, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що 30.05.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні кредитного договору сторони керувались частиною першої статті 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За нормами Правил користування платіжною карткою, у редакції, що була чинною на час укладення кредитного договору, пункту 2.1.1.2.3., пункту 2.1.1.2.4 розділу «Умови використання кредитних карт», передбачалося, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 18).

Крім того, відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та пролонгується на цей самий строк, якщо сторони не проінформують один одного про припинення дії (а.с. 16).

Пунктом 2.1.1.2.12 та пунктом 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що по закінченню строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії), відповідно до діючих тарифів, при дотриманні клієнтом умов та правил обслуговування карти, передбачених договором. Для отримання нової картки по закінченню строку дії клієнт має звернутися у відділення банку (а.с. 18 зворот).

У даній справі сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії картки.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За приписами пунктів 3, 6 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі статті 41 Закону України «Про Національний банк України» та частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 чинної на час виникнення правовідносин Постанови №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з пункту 5.4. Положення № 254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, пунктом 5.6 зазначеного Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку позичальника, згідно з якою на протязі тривалого часу проводилися операції щодо зняття коштів та погашення заборгованості, видно, що останній раз відповідач погашав заборгованість 11.05.2017 року.

З огляду на викладене, встановлено, що відповідачем дійсно порушувались умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, правильність нарахування якої має бути перевірена на предмет відповідності нормам матеріального права.

Наданим банком розрахунком, випискою за картковим рахунком, визначено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов договору загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 17.06.2019 року складає 11424,82 грн., що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 1098,81 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 6955,78 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 2350 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 520,23 грн. (а.с. 6-7). Прицьому факт порушення умов договору відповідачкою не спростовано.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по укредиту, процентам та його використання, за перездійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в умовах кредитного договору (у розмірі 7% від суми заборгованості). Погашення заборгованості по кредитному ліміту провадиться як шляхом внесення коштів на карту, так і шляхом списання коштів із дебетної карти.

Вирішуючи питання про обсяг задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

Так, розрахунком заборгованості доведено, що станом на 17.06.2019 року заборгованість за нарахованими відсотками відсутня, заборгованість за тілом кредиту також відсутня, заборгованість за простроченим тілом кредита становить 1098,81 грн. Оскільки правильність їх нарахування відповідачем та матеріалами справи не спростована, то згадана заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені та штрафів відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статей 549, 550, 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання.

Отже, пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Також слід зазначити, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (стаття 266, частина 2 статті 258 ЦК України).

Відповідно до пунктів 2.1.1.12.1, 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.2.1, 2.1.1.12.2.2 Умов та правил надання банківських послуг під борговим зобов`язанням за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. За користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку проценти в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). В разі, якщо на дату нарахування процентів згідно цих умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно зі статтею 212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. У разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому проценти за користування кредитом клієнт не сплачує (а.с. 20 зворот).

З Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» видно, що пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів становить 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень. Пеня становить 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень другий місяць поспіль і більше (а.с. 9).

Позивач звернувся з позовом до суду 24.07.2019 року.

З огляду на викладене, на користь банку підлягає стягненню заборгованість з пені за період з 25.07.2018 року по 24.07.2019 року, що визначається за формулою: сума простроченого кредиту помножена на 0,24% та помножена на кількість днів.

Виходячи із вказаної формули нарахування пені, з відповідача на користь банку підлягає стягненню пеня за період з 25.07.2018 року по 24.07.2019 року у розмірі 962,54 грн.

Щодо вимог банку про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів: 500 грн (фіксована частина) та 52,23 грн (процентна складова), то підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

З урахуванням вказаного з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість по кредитному договору б/н від від 30.05.2011 року в розмірі 2061 (двох тисяч шістдесяти однієї) гривні 35 копійок, що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 1098,81 гривень; нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 962,54 гривень.

У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, а саме в розмірі 18,04%, то суд вважає, що з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, належить стягнути судовий збір в розмірі 346,55 грн.

На підставі викладеного ст.ст. 3, 526, 549, 551, 611, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 235, 247, 259, 263 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» (р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість по кредитному договору б/н від 30.05.2011 року в розмірі 2061 (двох тисяч шістдесяти однієї) гривні 35 копійок, що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 1098,81 гривень; нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 962,54 гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» (р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299, ) пропорційно розміру задоволених позовних вимог 346 (триста сорок шість) гривень 55 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Повний текст рішення виготовлено 09.10.2019 року.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ