головуючий у суді І інстанції Бабич Н.Д.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.

суддів Семенюк Т.А., Волошиної В.М.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про оскарження дій суб`єкта владних повноважень, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом в інтересах ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про оскарження дій суб`єкта владних повноважень. До позову було додано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору було відмовлено, позовну заяву було залишено без руху, оскільки за подачу заяви позивачем не сплачений судовий збір у сумі 2305 грн20 коп., позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про оскарження дій суб`єкта владних повноважень визнано не поданою та повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати цю ухвалу, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції не розглянуто належним чином повторне клопотання представника позивача про звільнення від оплати судового збору, додане до клопотання про усунення недоліків. А враховуючи незадовільний матеріальний стан та непрацездатний стан позивача, те, що єдиним джерелом його доходу є пенсія, яка становить у середньому 1 633 грн 73 коп. на місяць, а також те, що позивачем вже було сплачено судовий збір в іншому суді у розмірі 768 грн 40 коп., представник позивача вважає, що існували всі підстави для звільнення позивача від оплати судового збору, встановлені статтею 136 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження та на підставі частини 13 статті 7 ЦПК України та статті 369 ЦПК України розгляд справи проведений без призначення судового засідання та повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду не направив, що не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Визнаючи не поданою та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, дослідивши клопотання представника позивача ОСОБА_2. про усунення недоліків позовної заяви, подане 29 липня 2019 року, виходив з того, що вимоги ухвали суду від 16 липня 2019 року позивачем та його представником не виконані, так як судовий збір останніми не сплачено, а в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору було відмовлено ухвалою суду від 16 липня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви ОСОБА_1 до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про оскарження дій суб`єкта владних повноважень було додано клопотання позивача від 03 липня 2019 року про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 9).

Суд першої інстанції, розглянувши вказане клопотання, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2019 року відмовив у його задоволенні у зв`язку з тим, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна була навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору, але будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість позивача сплатити судовий збір при зверненні до суду, позивачем або представником позивача не надано.

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції щодо усунення недоліків представником позивача 29 липня 2019 року було подане клопотання про виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків (а.с. 19, 20) та клопотання про звільнення від сплати судового збору (а.с. 21-24).

Так дійсно, позивачем та його представником не були виконанні вимоги ухвали суду від 16 липня 2019 року, судовий збір у визначеному порядку та розмірі останніми не сплачено.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у повторному клопотанні про звільнення від сплати судового збору, особа, яка заявляє відповідне клопотання, навела доводи та подала докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме: довідку, сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного Фонду України, від 21 січня 2019 року про доходи № 2920 3699 0892 9055 пенсіонера ОСОБА_1 , де наведені відомості про пенсію за річний період січень-грудень 2018 року (а.с. 23).

Але, суд першої інстанції вказане клопотання не розглянув, наведені доводи не перевірив, подані докази не дослідив та не надав їм оцінки, внаслідок чого не встановив наявність/відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору та їх доведеність позивачем належними доказами.

Посилання суду першої інстанції на те, що у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору вже було відмовлено ухвалою суду від 16 липня 2019 року, колегія судів не може вважати достатньо аргументованими підставами для відмови у задоволенні поданого клопотання з урахуванням вищезазначеного.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

У цьому конкретному випадку суд першої інстанції повинен був за наслідками розгляду клопотання встановити можливість/чи неможливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі№ 686/114/16-ц (провадження № 61-16723св18) вказано, що відмовляючи у задоволенні заяви про зменшення розміру судового збору та одночасно визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд не надав можливості особі, яка з нею звернулась, відреагувати на позицію суду щодо вирішення заявленого клопотання. Таким чином, повертаючи скаргу і вирішуючи питання про зменшення розміру судового збору, апеляційний суд неправильно застосував положення ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та статті 6 Конвенції.

Зробивши висновок про відсутність підстав звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, без розгляду повторного клопотання, суд першої інстанції не надавпозивачуможливості виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху, внаслідок чого передчасно повернув позовну заяву.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Мостова Г.І.

Судді Волошина В.М.

Семенюк Т.А.