Справа № 946/7110/19
Провадження № 2-з/946/88/19
УХВАЛА

27 вересня 2019 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення бргу. Заявниця вказала, що звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 362422грн. З метою забезпечення позову просить накласти арешт на нежитлову будівлю загальною площею 67,9кв.м, яка належить ОСОБА_3 та розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ст.150 ЦПК України позов, зокрема, забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Постановою №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Пунктами 3,4 вказаної постанови визначено, що згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином для прийняття рішення щодо арешту майна ОСОБА_2 необхідно надати відомості надати докази відповідності вартості цього майна позовним вимогам. Але заявниця ОСОБА_1 не надала доказів вартості майна відповідачки для визначення відповідності її сумі позову. Крім того, згідно відомостям з державного реєстру, наданого позивачем, вказане майно вже арештоване державною виконавчою службою.

Тому вказані обставини є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні заявленого клопотання.

Керуючись ст.ст.149-153,259-261 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала, що постановлена судом у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи набирає законної сили з моменту підписання її суддею. Ухвала складена та підписана 27 вересня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.М.Швець