Справа № 161/3868/18 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/939/19 Категорія: 18 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

представника позивача Татарин В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство "Комерційний індустріальний банк", про визнання недійсним договору поруки за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ПАТ «Комерційний індустріальний банк» про визнання недійсним договору поруки ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.

17 липня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 надійшла заява про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900,48 грн., витрати на правничу допомогу на загальну суму 13900 грн.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2019 року доповнено рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2019 року.

Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк Аваль» в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 900 гривень 48 копійок на проведення судової почеркознавчої експертизи та 5 000 гривень на професійну правничу допомогу, а всього 5 900, 48 гривень.

Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк Аваль» в дохід держави 768 гривень 40 копійок судового збору.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині розміру стягнутих судових витрат на правничу допомогу, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 13900 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а додаткове рішення- зміні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2019 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про визнання недісним договору поруки задоволено. При цьому судом першої інстанції не було вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, заяв, запитів, клопотань, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 16 липня 2019 року до закінчення судових дебатів у порядку вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача було заявлено про необхідність стягнення з відповідача судових витрат. 19 липня 2019 року було подано відповідну заяву, у якій заявлено про стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 13900 грн., понесених під час судового розгляду даної цивільної справи.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Татарин В.М. від 31 січня 2018 року, акт виконаних робіт від 14 березня 2018 року з детальним описом робіт, які виконані представником; квитанція до прибуткового касового ордеру № 6 від 14 березня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_6 1500 грн за договором про надання правової допомоги від 31 січня 2018 року; акт виконаних робіт від 16 липня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 31 січня 2018 року з детальним описом робіт; квитанції до прибуткового касового ордеру від 25 січня 2019 року, 06 лютого 2019 року, 15 квітня 2019 року, 15 травня 2019 року, 14 червня 2019 року, 16 липня 2019 року про сплату ОСОБА_1 ОСОБА_6 винагороди в розмірі 12400 грн. ( а.с. 10-11,16-20).

Суд першої інстанції стягуючи 5000 гривень витрат на правничу допомогу, застосував принцип співмірності, вказавши при цьому, що дана справа потребувала значних затрат часу та вимагала значного обсягу виконання адвокатом роботи щодо надання правничої допомоги.

Однак такий висновок суду є помилковим та зробленим без повного з`ясування всіх обставин справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З матеріалів справи вбачається, що заперечень відповідача, щодо суми адвокатського гонорару до суду не надходило, притому, що клопотання про стягнення судових витрат по справі було надіслано відповідачу. Суд першої інстанції сам константував, що справа є складною, потребувала значних затрат часу та вимагала значного обсягу юридичної роботи, розгляд справи відбувався неодноразово. Оскаржуване додаткове судове рішення не містить мотивованого обґрунтування зменшення витрат на правничу допомогу, яка надавалась адвокатом позивачу, при тому , що суд констатував про належне виконання адвокатом своїх обов`язків та складність справи.

В акті виконаних робіт 16 липня 2019 року зазначено вид правничої допомоги кількість годин та вартість таких послуг, зокрема: представництво інтересів клієнта у судових засіданнях в кількості 15 годин, вартість години становить 400 грн, загальна вартість 6000 грн; підготовка та подання заяв про забезпечення доказів в кількості 5 шт. вартість послуг становить 1650 грн; підготовка та подання до суду клопотання про призначення експертизи вартість 1000 грн; підготовка та подання до суду супровідних листів про доручення доказів в кількості 4 шт вартість 1000 грн; знайомлення з матеріалами справи витрачено 2 години та становить 2000 грн; підготовка та направлення адвокатського запиту до АТ «Комерційний індустріальний банк» витрачено 0,5 години та становить 500 грн; підготовка в експертну установу клопотання про доручення копії квитанції про оплату експертизи витрачено 25 хв та становить 250 грн. ( а.с. 17).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача Татарин В.М. була присутня в судових засіданнях: 05 квітня 2018 року, 18 травня 2018 року; 24 жовтня 2018 року; 06 лютого 2019 року; 15 квітня 2019 року; 14 червня 2019 року; 16 липня 2019 року.

Загальна тривалість всіх судових засідань, де приймала участь представник ОСОБА_7 М. - становить 6 годин 52 хвилини.

В судових засіданнях 15 квітня, 04 липня, 11 вересня, 01 жовтня , 13 листопада 2018 року, 06 березня 2019 року - представник позивача не приймала участі та слід зазначити, що в цих засіданнях були відсутні всі учасники справи. Судові засідання 12 червня 2018 року та 25 січня 2019 року взагалі не відбулись у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному та у відпустці.

При стягненні вказаних витрат на правничу допомогу, колегія суддів зважає також, що відповідачем у даній справі є юридична особа, а саме Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль", яке в силу свого фінансового становища спроможне компенсувати позивачу витрати на оплату послуг адвоката, які понесені ОСОБА_1 з метою захисту порушених прав зі сторони фінансової установи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що заявником доведено понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 10644 грн у суді першої інстанції, оскільки представництво відповідача в суді першої інстанції складало 6 годин 52 хвилини, а не 15 годин, як зазначено в акті виконаних робіт від 16 липня 2019 року та становить 2744 гривень = 6 годин 52 хв *400 грн.

Оскільки, судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, щодо визначення суми судових витрат на правничу допомогу, які підлягають до відшкодування то додаткове рішення суду слід змінити.

Керуючись ст.ст. . 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Луцького міськрайоного суду Волинської області від 26 липня 2019 року в частині розміру витрат на правничу допомогу змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини додаткового рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 900 гривень 48 копійок на проведення судової почеркознавчої експертизи та 10644, 00 гривень на професійну правничу допомогу, а всього 11544,48 гривень».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: