Справа № 209/1954/19
Провадження № 2/209/1074/19
18 вересня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі: секретаря Міханько К.В.,
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - відділ реєстрації фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявив та не подав відзив на позовну заяву.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.
Від заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, голови адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради Гаркуші В.В. до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника третьої особи - адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, до структури якої входить відділ реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника третьої особи та відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Представник позивача - ОСОБА_6 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Крім того, пояснила суду, що квартира по АДРЕСА_1 була виділена бабусі позивача - ОСОБА_4 , її сину та батькові позивача - ОСОБА_5 та позивачу ОСОБА_2 , які всі були зареєстровані у житловому приміщенні. Відповідач ОСОБА_3 також є онуком ОСОБА_4 Квартира не приватизована та перебуває у комунальній власності міста Кам`янське. Зі слів позивача, їй відомо, що відповідач не мешкає у квартирі з весни 2018 року, він забрав із квартири всі свої речі, а де він знаходиться зараз позивачу невідомо. Також позивач казав, що він не перешкоджав відповідачу проживати у спірній квартирі. Акт, яким підтверджується факт непроживання відповідача у квартирі, був підписаній свідками. Позивач без згоди відповідача не може переоформити особовий рахунок на квартиру на своє ім`я, не може укласти договір найму житлового приміщення і до цього часу відповідальним наймачем квартири залишається померла ОСОБА_4 . Крім того, позивач не має можливості оформити субсидію на відшкодування вартості житлово-комунальних послуг, бо відсутня довідка про доходи відповідача. Всі повідомлені суду обставини їй відомі зі слів позивача. Їй невідомо, чи забезпечений відповідач іншим житлом .
Вислухавши вступне слово представника позивача, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів № 365 від 10 грудня 1993 року на ОСОБА_4 був відритий договір найму житлового приміщення на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується архівним витягом Архівного управління Кам`янської міської ради від 26 квітня 2019 року (а.с. 6).
Згідно особового рахунку на квартиру (а.с. 9), квартира по АДРЕСА_3 складається із трьох житлових кімнат, має загальну площу 61,0 кв.м. та житлову площу 37,6 кв.м., відповідальним наймачем квартири є ОСОБА_4 . У вказаній квартирі були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 - з 18 жовтня 1977 року, її син ОСОБА_5 - з 20 червня 1989 року, її онук ОСОБА_2 - з 30 вересня 2011 року, та її внук ОСОБА_3 - з 20 березня 2012 року. У зв`язку зі смертю ОСОБА_5 був знятий з реєстраційного обліку 27 січня 2012 року, а ОСОБА_4 - 15 листопада 2017 року.
Як зазначено у позовній заяві, відповідач ОСОБА_3 не мешкає у спірній квартирі з весни 2018 року, його особисті речі у житловому приміщенні відсутні, де знаходиться відповідач позивачу невідомо.
Аналогічні пояснення надала в судовому засіданні представник позивача, яка повідомила суду, що всі вказані нею обставини їй відомі зі слів позивача ОСОБА_2 , а чи має відповідач будь-яке інше житло, крім спірної квартири, їй взагалі невідомо.
На підтвердження факту непроживання відповідача у спірній квартирі позивачем було надано лише копію акту про непроживання від 17 травня 2019 року (а.с. 13), який складений техніками Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» на підставі свідчень мешканців будинку АДРЕСА_4 які мешкають у квартирах АДРЕСА_5 ( ОСОБА_7 ) та № 15 ( ОСОБА_8 ).
При ухваленні рішення суд не приймає до уваги зазначений вище акт від 17 травня 2019 року про непроживання ОСОБА_3 в спірній квартирі, складений техніками КП КМР «УКОЖФ» в результаті опитування сусідів, оскільки техніки можуть складати акти відносно технічного стану квартири, вказані в акті сусіди, в результаті опитування яких складався акт, не є свідками у цивільній справі та ніяким чином не можуть бути притягнуті до відповідальності за надання техніку недостовірних відомостей, і суд не може бути впевненим у достовірності підписів цих сусідів, що виконані в акті.
Вказані в акті особи, в разі заявлення про це позивачем або його представником, могли б бути допитані в судовому засіданні в якості свідків про відомі їм обставини у справі, з приведенням їх до присяги та попередженням про можливу кримінальну відповідальність. Проте, такого клопотання позивач та його представник до початку розгляду справи по суті суду не заявили.
Будь-які інші докази на підтвердження непроживання відповідача ОСОБА_3 без поважних причин у спірній квартирі понад шість місяців позивачем та його представником суду не надані.
В судовому засіданні також не всиановлено, що відповідач має якесь інше постійне місце проживання, ніж спірна квартира.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню судом при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що позивач та його представник, всупереч вимогам ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, не довели за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, з урахуванням положень статей 76-80 ЦПК України, зазначені у позові обставини щодо непроживання відповідача у квартирі по АДРЕСА_1 понад шість місяців без поважних причин.
З урахуванням викладеного вище, у суд відсутні підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.
Оскільки ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог, то понесені ним судові витрати у справі з відповідача не присуджуються.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - відділ реєстрації фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 25 вересня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.