Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2019 Справа №607/15386/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О. Ю., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міської ради Тернопільської області України, відповідно до запису за №149.

В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що від шлюбу є повнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, їх із відповідачем сімейне життя не склалося через повну відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, виникали постійні сварки. За таких обставин вона та відповідач понад два роки разом не проживають , не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. З цих підстав просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

Ухвалою судді від 26 липня 2019 року у цивільній справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання .

Відповідач відзиву на позов не подавав.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задоволити їх у повному обсязі, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення .

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу . Вказав, що понад два роки разом із позивачкою не проживає.

Судом установлено :

Позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 одружилися 26 лютого 2000 року, про що зроблено запис за № 149 відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, якою 26 лютого 2000 року видане Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторін є повнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Через відсутність порозуміння сторони впродовж останніх двох років разом не проживають , не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги .

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав :

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

При цьому , передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду , відповідно до вимог ч. 7 ст. 240 УПК України у формі зупинення розгляду справи і призначення подружжю - сторонам строку для примирення,який не може перевищувати 6 місяців .

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, відтак позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення .

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду із позовною заявою.

На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 141, 200 , 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, запис за №149.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 гривень .

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду .

Дата складення повного судового рішення - 26 вересня 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач : ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач : ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання . АДРЕСА_1 , фактична адреса місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка