ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Київ

справа № 756/9901/15

провадження № 22-ц/824/9187/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року у складі судді Тітова М.Ю., повний текст складений 25.04.2019 року,

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд визнати недійсним заповіт, складений 02.06.2014 ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 з підпризначенням іншого спадкоємця ОСОБА_3 , на випадок, якщо ОСОБА_2 помре до відкриття спадщини або відмовиться від її прийняття, та який посвідчений 02.06.2014 приватним нотаріусом КМНО Сташковою А.Г.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2013 році його двоюрідним братом ОСОБА_4 було складено заповіт на його ім`я. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Сташкової А.Г. з приводу оформлення спадщини, де дізнався, що він уже не є спадкоємцем, оскільки за життя спадкодавцем було складено заповіт, відповідно до якого все належне йому майно на день смерті він заповів відповідачу ОСОБА_2 , а в разі якщо остання помре до відкриття спадщини або відмовиться від її прийняття - відповідачу ОСОБА_3 Вказаний заповіт позивач вважає недійсним, оскільки на момент його складання ОСОБА_5 перебував в такому стані, в якому не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Так, в 2012 році стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився, в 2013-2014 роках він часто перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хвороби серця та гіпертонічної хвороби. Позивач постійно супроводжував брата до лікарні, відвідував його, приносив продукти харчування, купував необхідні ліки та після виписки з лікарні доглядав за ним, у всьому допомагав. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , що негативно вплинуло на стан його здоров`я. Після її смерті він постійно перебував у пригніченому стані, почав заговорюватися, його пам`ять погіршилась і іноді він не впізнавав своїх родичів, знайомих, в цей період він навіть звертався до психіатра. ОСОБА_4 вважає, що відповідач скористалась безпорадним станом ОСОБА_5 та примусила його перед смертю скласти заповіт на її користь.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що суд вирішуючи питання про відмову у задоволенні позову не врахував фактичних обставин справи, не дав належну оцінку доказам, які були надані сторонами та які мають суттєве значення для вирішення спору. Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд прийняв до уваги лише пояснення свідків з боку відповідачів. Пояснення свідків з боку позивача взагалі не взяті до уваги, про що не зазначено в мотивувальній частині рішення. Крім того, позивач вважає, що пройдений курс лікування та прийняті препарати, могли вплинути на загальний стан здоров`я ОСОБА_5 , знизити його свідомість, адже останній, саме в день виписки з лікарні звернувся до нотаріуса з приводу складення та посвідчення заповіту. Звертає увагу, що померлий ОСОБА_5 в травні 2014 року вже не впізнавав відповідача ОСОБА_2 Вказує, що суд не дав можливості експерту, перед його допитом, ознайомитися з витягом з історії хвороби ОСОБА_5 , що позбавило його можливості дати аргументовану відповідь щодо дійсного психічного стану померлого на час підписання заповіту.

Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 256 від 10.04.2018 року, експерти прийшли до висновку, що під час складання заповіту ОСОБА_4 , за своїм психічним станом, усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

В суді апеляційної інстанції представники позивача підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав.

Відповідачі та їх представник заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г., належним чином повідомлена про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з`явилася, причин неявки не повідомила, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , у віці 82 роки, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві власності спадкодавцю (т.1 а.с.69,80).

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 337 від 26.09.2014 причина смерті ОСОБА_5 - хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз (т.1 а.с.70).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 склав заповіт від 02.06.2014 року, яким заповів все його майно відповідачу ОСОБА_2 , а у разі, коли вона помре раніше за спадкодавця, або не прийме спадщину - відповідачу ОСОБА_3 (т.1 а.с.37).

З заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулись відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_4 .

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 256 від 10.04.2018 року, ОСОБА_5 під час складання заповіту (02.06.2014) страждав на органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, дисциркуляторна енцефалопатія) із когнітивними порушеннями та церебрастенічним синдромом. За своїм психічним станом в цей період ОСОБА_5 усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними. Допитаний у судовому засіданні в якості експерта лікар судово-психіатричний експерт ОСОБА_7 підтвердив обставини, викладені у висновку від 10.04.2018р. (т.2 а.с.23-25).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б засвідчували, що на момент складання заповіту від 02.06.2014 року спадкодавець ОСОБА_5 не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та /або/ не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За вимогами ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про нотаріат" при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса.

Згідно із статтею 78 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. На угоді може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності позивачем тієї обставини, що спадкодавець ОСОБА_5 не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати, а тому дійшов правильного висновку що при посвідченні оспорюваного заповіту не було порушено вимог закону.

Доводи скарги про те, що судом неправомірно були відхилені клопотання позивача, зокрема про призначення повторної судово-психіатричної експертизи стану позивача, не заслуговують на увагу, оскільки даних які б обумовлювали необхідність проведення повторної експертизи позивачем не надано, тому колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи, в судовому засіданні був допитаний в якості експерта лікар судово-психіатричний експерт ОСОБА_7 , який зазначив, що досліджувалась медична документація ОСОБА_5 і будь-яких порушень з боку психіки у ОСОБА_5 виявлено не було.

При цьому, судова колегія не бере до уваги доводи представниками позивача про те, що у копії виписки з історії хвороби ОСОБА_5 від 04.10.2013 року, яка відтворена рукописним способом та засвідчена в.о.заступника головного лікаря 21.12.2018 року, зазначено, що ОСОБА_5 страждав слабоумством, оскільки у оригіналі цієї виписки від 04.10.2013 року, яка надана відповідачами до суду апеляційної інстанції, не міститься запису про те, що ОСОБА_5 страждав слабоумством, (т.2 а.с.56, 132,133).

Крім того, судовий експерти в судовому засіданні зазначив, що під час проведення експертизи вивчалась історія хвороби ОСОБА_5 , тому виписка із історії хвороби в даному випадку не має значення для проведення експертизи, тому висновок такої експертизи не спростовує.

Інші наведені в скарзі доводи апелянта висновків суду також не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :