Справа № 709/810/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - скаржник) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області зі скаргою на постанову державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Телиці К.Ю. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 9 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 51075900.

В обґрунтування скарги зазначалося, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2016 року у справі № 709/810/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки. У виконавчому провадженні з виконання вказаного виконавчого листа 9 квітня 2019 року державним виконавцем РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Телицею К.Ю. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, яку він не отримував. Про існування вказаної постанови останній дізнався 9 серпня 2019 року, коли на підставі рішення т.в.о. заступника начальника відділу начальника 1-го ВІДІПС ВПС «Бориспіль-1» лейтенанта Сивака П. йому було відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України. Вважає, що діями державного виконавця в частині встановлення обмеження у праві виїзду за межі України порушено його права та свободи, оскільки жодних підстав для застосування такого заходу не було, зокрема щомісячні відрахування із заробітної плати для стягнення аліментів проводилися вчасно. Натомість, ознайомившись 14 серпня 2019 року з матеріалами виконавчого провадження № 51075900, ним з`ясовано, що згідно з розрахунком від 8 січня 2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів, а саме за період з 4 травня 2016 року по 8 січня 2019 року у розмірі 10323,89 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Проте, вказаної заборгованості на момент встановлення обмеження у праві виїзду за межі України об`єктивно не існувало, що в подальшому з`ясовано державним виконавцем, однак обмеження у праві виїзду за межі України вчасно не скасовано. У зв`язку з цим скаржник просив суд визнати постанову державного виконавця про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України незаконною і скасувати, а бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби щодо своєчасного скасування обмеження у праві виїзду за межі України визнати протиправною.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Скаржник подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, скаргу підтримав повністю. Стягувач також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Від представника державної виконавчої служби Коломієць В.А. до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до змісту яких остання просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки всі постанови в межах виконавчого провадження № 51075900 стосовно скаржника є законними. Зокрема, на момент винесення оскаржуваної постанови у матеріалах виконавчого провадження були відсутні звіти про здійснені відрахування та виплати, а тому державний виконавець нарахував заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 10323,89 гривень та вжив заходів, спрямованих на її стягнення.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 450 ЦПК України, згідно з якою неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали скарги та додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 квітня

2016 року у справі № 709/810/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку та всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Стягнення розпочато з 13 квітня 2016 року і до повноліття дитини.

З метою виконання вказаного рішення суду Чорнобаївським районним судом Черкаської області 4 травня 2016 року видано виконавчий лист.

На підставі зазначеного виконавчого листа 4 травня 2016 року старшим державним виконавцем Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Гвоздем В.А. відкрито виконавче провадження № 51075900.

15 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника і зобов`язано головного бухгалтера Чорнобаївської центральної лікарні проводити щомісячне утримання аліментів з заробітку ОСОБА_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем

10 січня 2019 року № 684/15-25-29/1, станом на 29 травня 2018 року заборгованість по аліментах відсутня. З червня 2018 року по грудень 2018 року включно заборгованість становить

10332,89 грн. При цьому державним виконавцем зазначається, що за вказаний період аліменти боржником не сплачувались. Відомості щодо здійснення перевірки державним виконавцем вказаних обсатвин матеріали не містять.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, з-поміж іншого, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження», серед інших, передбачає право виконавця під час здійснення виконавчого провадження проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

З системного аналізу викладених норм матеріального права вбачається, що законодавством встановлено чіткий порядок дій виконавця після направлення виконавчого документу на виконання до бухгалтерії роботодавця, зокрема передбачено контроль за отриманням звітів, право проведення перевірки роботодавця щодо виконання ним рішення суду відносно працюючого боржника та, у разі ненадходження звітів чи невиконання вимог виконавця про відрахування аліментів, можливість притягнення посадової особи до відповідальності, що передбачена, зокрема ст. 188-13 КУпАП.

Оскільки виконавчий документ до державної виконавчої служби роботодавцем не повертався, з матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що державним виконавцем здійснено всіх заходів для перевірки виконання постанови про відрахування аліментів з заробітної плати, нарахування заборгованості по аліментах за таких обставин є безпідставним.

В матеріалах виконавчого провадження містяться звіти Чорнобаївської центральної районної лікарні, з яких вбачається що за період, коли державним виконавцем здійснено нарахування заборгованості (з червня по грудень 2018 року) утримання та виплата аліментів з заробітної плати скаржника здійснювалося. Вхідні номери, що свідчили б про дату отримання державним виконавцем вказаних документів на наданих копіях відсутні, але звіт про виплату аліментів за ІV квартал 2018 року містить резолюцію керівника з датою 17 січня 2019 року.

Разом з тим, постановою державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Телиці К.Ю. від 9 квітня 2019 року (арк. 42) скаржника тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по сплаті аліментів за період з 4 травня 2016 року по 8 січня 2019 року в сумі 10323,89 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Враховуючи наявність звітів бухгалтерії в матеріалах виконавчого провадження на дату винесення оскаржуваної постанови, що підтверджували відсутність заборгованості по аліментах, прийняття вказаної постанови, на переконання суду, було незаконним та безпідставним.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання неправомірною постанови державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Телиці К.Ю від 9 квітня 2019 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та її скасування, а тому в цій частині вимоги скарги підлягають до задоволення.

Судом також встановлено, що відповідно до рішення прикордонного контролю

ППр «Бориспіль» від 9 серпня 2019 року скаржнику відмовлено в перетинанні державного кордону України у зв`язку з наявністю в базі даних Держаної прикордонної служби України відомостей про зазначену особу як тимчасово обмежену у праві виїзду з України відповідно до постанови Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 9 квітня 2019 року

№ 1.

21 квітня 2019 року державним виконавцем Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Телицею К.Ю. винесено постанову про скасування заходів примусового виконання, якою встановлено відсутність заборгованості по сплаті аліментів у скаржника станом на 21 квітня

2019 року. Державним виконавцем постановлено скасувати заходи примусового виконання, застосовані до скаржника, до яких згідно зі ст.ст. 10, 71 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься і тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо направлення даної постанови до Держаної прикордонної служби України для внесення відповідної інформації до бази даних.

Лише постановою державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Коломієць В.А. від 13 серпня 2019 року в рамках виконавчого провадження № 51075900 скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду скаржника з України, яке було встановлено постановою про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 9 квітня 2019 року державним виконавцем Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Телицею К.Ю.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частинами 3 і 4 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України і може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що посадовими особами Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області допущено бездіяльність щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження скаржника у праві виїзду за межі України, що призвело до негативних наслідків для останнього, а тому вимоги скарги в цій частині також підлягають до задоволення.

Щодо клопотання скаржника про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця слід зазначити наступне.

Згідно з ч.ч. 1 і 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту ст. 449 ЦПК України вбачається, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як зазначалося вище оскаржувана постанова про встановлення тимчасового обмеження скаржника у праві виїзду за межі України винесена державним виконавцем 09 квітня 2019 року, а заява подана до суду 30 серпня 2019 року, тобто з пропуском встановленого строку. При цьому скаржник порушує питання про його поновлення, оскільки постанова державним виконавцем не була йому направлена.

Матеріали виконавчого провадження не містять підтверджень, що копія даної постанови направлялась скаржнику і була ним отримана.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення процесуального строку для оскарженнядій державного виконавця.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, оскільки судом під час розгляду скарги не було встановлено правових підстав у державного виконавця для обмеження скаржника у перетині кордону України, оскільки рішення суду про стягнення аліментів виконувалось в повному обсязі, суд дійшов висновку, що скарга є обгрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії державного виконавця.

Скаргу Ведмідя ОСОБА_4 Васильовича на дії державного виконаця задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність державних виконавців Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області щодо своєчасного скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи за межі України, що було встановлено постановою державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Телицею К.Ю. у виконавчому провадженні № 51075900 стосовно ОСОБА_1 .

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Телиці К.Ю. від 9 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 51075900 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України стосовно ОСОБА_1 .

Копію ухвали суду надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай