Єдиний унікальний номер судової справи:469/598/19
Номер провадження:22-ц/812/1700/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Самчишиної Н.В.,

суддів: Базовкіної Т.М., Прокопчук Л.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи цивільну справу №469/598/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу, яку постановив Березанський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Гапоненко Н.О. у приміщенні цього суду 23 серпня 2019 року, за позовом ОСОБА_1 до Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а :

12 червня 2019 року ОСОБА_1 вернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив встановити факт набуття громадянином України ОСОБА_2 права приватної власності на земельну ділянку площею 11 гектарів, кадастровий номер 482095500:20:000:0316, та земельну ділянку площею 32 гектара, кадастровий номер 482095500:20:000:317, розташовані на території Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області, для ведення селянського (фермерського) господарства, посилаючись на те, що встановлення цього факту йому необхідне для подальшого оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, ОСОБА_2

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , яка сталася 14 грудня 2014 року, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 29 жовтня 2015 року.

Спадкодавець у 1993 та у 1995 роках отримав у постійне користування вищезазначені земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до державних актів на право постійного користування землею.

Посилаючись на рішення Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року у справі№ 1-17/2005, положення ст.13 Конституції України, що гарантує громадянам право власності на землю, Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року (п.6 Перехідних положень) щодо переоформлення права власності або оренди громадянами та юридичними особами, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, інші нормативні акти, позивач вважав, що за вказаними нормами у приватну власність громадян було передано земельні ділянки, які використовувались ними для ведення селянського (фермерського) господарства тощо, а тому ОСОБА_2 за життя набув право приватної власності на вказані земельні ділянки.

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху, а наступною ухвалою від 23 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто як неподану.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 , надавши 25 липня 2019 року позовну заяву у новій редакції, не виконав вимоги ухвали суду від 09 липня 2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду від 23 серпня 2019 року скасувати, направити цивільну справу до Березанського районного суду Миколаївської області для подальшого розгляду.

-2-

Апеляційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваній ухвалі від 23 серпня 2019 року суд не зазначив, які саме вказівки ним не виконані в позовній заяві в новій редакції, в чому полягає їх невиконання, яким чином вони мають бути виконані.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

У ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, в тому числі, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в силу положень ст. 379 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд включає, насамперед, принцип доступу до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Залишаючи ухвалою від 09 липня 2019 року позовну заяву без руху, суд вважав її такою, що не відповідає положенням статей 175, 177 ЦПК України, оскільки позивачем не викладені обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, та не зазначено і не надано відповідні докази, а саме щодо наявності документів на право власності спадкодавця на земельні ділянки, причини їх відсутності, неможливості підтвердження набуття права власності не у судовому порядку (докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа земельні ділянки належали спадкодавцю на праві власності), часу та способу набуття права власності; не зазначено, яким чином відповідачем порушуються, не визнаються або оспорюються права чи інтереси позивача.

18 липня 2019 року на виконання цієї ухвали позивачем подана позовна заява у новій редакції, в якій ОСОБА_1 виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Посилаючись на невиконання вимог щодо усунення недоліків позовної заяви, суд, ухвалою від 23 серпня 2019 року, повернув позовну заяву позивачу.

Колегія суддів дійшла висновку про помилковість такого висновку суду.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, передбачені положеннями статей 175, 177 ЦПК України. Якщо позов за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 185 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

-3-

В силу ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до змісту статей 12, 13, 81, 175 ЦПК України позивач самостійно визначає зміст позовних вимог, зазначає сторони та інших учасників спору, викладає зміст обставин, якими обґрунтовуються вимоги, та зазначає докази на підтвердження цих обставин.

Суддя згідно статей 175, 177, 185-187 ЦПК України перевіряє, чи має особа відповідно до ст. 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом відповідного права чи інтересу, чи відповідає форма та зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи немає інших установлених законом перешкод для відкриття провадження у справі.

Виходячи з аналізу наведених норм процесуального права, суддя при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви не має права давати оцінку наведеним позивачем доказам, їх достатності, вимагати надання доказів, встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, і ставити залежно від цього вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву як неподану, суд виходив з того, що заявником не виконані вимоги щодо усунення недоліків позовної заяви зазначені в ухвалі від 09 липня 2019 року, тобто в порушення наведених положень процесуального права суд вдався до оцінки, як обставин, якими обґрунтовувались вимоги позову, так і наведених позивачем доказам, їх достатності.

-4-

За такого подана ОСОБА_1 позовна заява відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України, а тому підстав для її повернення позивачу не було.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала судді є помилковою, оскільки суд припустився порушення норм процесуального права, й підлягає відповідно до вимог п. 4 ст. 379 ЦПК України скасуванню, а справа - поверненню до суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2019 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанської селищної ради Березанського району Миколаївської області повернути до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Т.М. Базовкіна

Л.М. Прокопчук

Повний текст постанови виготовлений 03 жовтня 2019 року.