Ухвала

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1631/11

провадження № 61-15527ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2011 року публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2007 року у розмірі 600 376 грн 72 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: сплати судового збору у розмірі 2 550 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 27 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, роз`яснено, що у випадку невиконання вимог ухвали суду від 18 червня 2019 року у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання копії даної ухвали апеляційну скаргу буде визнано неподаною та повернуто.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали від 27 червня 2019 року щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги, тобто не усунула недоліки апеляційної скарги.

У серпні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушено її право на доступ до правосуддя, оскільки вона звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а тому ухвала суду апеляційної інстанції про повернення її апеляційної скарги підлягає скасуванню. Крім того, судом апеляційної інстанції не було враховано її майновий стан.

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2019 року. Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: сплати судового збору.

17 вересня 2019 року до Верховного Суду, на виконання вимог ухвали суду від 22 серпня 2019 року, надійшло клопотання ОСОБА_1 , до якого додано квитанцію про сплату судового збору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

За змістом вказаної норми від сплати судового збору за подання позову (чи апеляційної скарги) у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише в разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів. Таким чином, відповідачі при подачі апеляційної скарги у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 є відповідачем у справі, що позбавляє її права на звільнення від сплати судового збору з підстав, визначених статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому судом апеляційної інстанції обґрунтовано зобов`язано заявника сплатити судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду.

У цій справі ОСОБА_1 не подавала позов про захист своїх прав споживача. Предметом розгляду даної справи були позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку із вищевказаним, суд апеляційної інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення у даній справі.

У відповідності до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали суду від 18 червня 2019 року, суд апеляційної інстанції обгрунтовано визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу заявнику.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 185, 356, 357 ЦПК України, статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір». Заявник неналежним чином, з порушенням частини третьої статті 356 ЦПК України оформила апеляційну скаргу, що стало підставою для її повернення. В доступі до правосуддя суд апеляційної інстанції заявника не обмежував.

Судом апеляційної інстанції з дотриманням вимог процесуального законодавства було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та обгрунтовано відмову його задоволення, зокрема зазначено, що заявником не надано доказів неможливості сплати судового збору через скрутний майновий стан, наявності групи інвалідності, отримання нею єдиного доходу у розмірі 1 347 грн 43 коп. та відсутності майна, реалізація якого дозволила б сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Слід зазначити, що згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції вищенаведених норм не викликає розумних сумнівів.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

В. М. Сімоненко