ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5709/19 Справа № 201/9388/18 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мандриківська-134» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 лютого 2016 року ОСББ «Мандриківська-134» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просило, з урахуванням уточнень позовних вимог, стягнути з відповідача заборгованість по внескам та платежам співвласників об`єднання за період з 01 травня 2015 року по 01 липня 2018 року в сумі 12130,81 грн., а також судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн., а також з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2700 грн. (том 1 а.с.1-6).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року позов ОСББ «Мандриківська-134» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Мандриківська-134» заборгованість по внескам та платежам за період з 01 серпня 2015 року по 01 липня 2018 року, основний борг у розмірі 10887,35 грн., інфляційні втрати у розмірі 1243,46 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2700,00 грн., а разом 16592,81 грн. (том 1 а.с.219-224).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог (том 2 а.с.1-4).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСББ «Мандриківська-134» внесене до Державного реєстру, як юридична особа 08 листопада 2012 року № 0055787, засновниками якого є співвласники житлових та нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 10).

ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення АДРЕСА_2 (том 1 а. с. 77-80).

Згідно з наданими розрахунками у власника цієї нерухомості, станом на 01 липня 2018 року, наявна заборгованість зі сплати по внескам та платежам співвласників об`єднання за період з 01 серпня 2015 року по 01 липня 2018 року в сумі 12130,81 грн. (том 1 а.с. 26-30, 194).

Згідно зі статутом ОСББ «Мандриківська-134» метою створення ОСББ «Мандриківська-134» є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом ОСББ «Мандриківська-134». Вищим органом управління є загальні збори співвласників. Загальні збори вправі приймати рішення з усіх питань діяльності Об`єднання. До виключної компетенції Загальних зборів належить, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; визначення переліку та розміру витрат на управління будинком. Співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (том 1 а.с. 11-18, 19-25).

З матеріалів справи вбачається, що протоколами (рішеннями) загальних зборів ОСББ «Мандриківська-134» в 2015-2018 роках затверджувалася методика нарахувань на утримання і обслуговування житлового будинку. Ці протоколи не оскаржені у встановленому законом порядку і є чинними, а саме:

- Протокол загальних зборів від 12 грудня 2014 року;

- Протокол правління та ревізійної комісії від 2 липня 2015 року;

- Протокол загальних зборів від 04 березня 2016 року;

- Протокол загальних зборів від 16 грудня 2016 року;

- Протокол загальних зборів від 08 грудня 2017 року (том 1 а. с. 40-76).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, протоколів загальних зборів співвласників, методики нарахувань на утримання і обслуговування житлового будинку, квитанцій на оплату послуг, судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачені отримані послуги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Положеннями ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають:

1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку;

2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку;

2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності;

3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення;

4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Виходячи з положень ч.1 ст.17, ст.20, ч. 6, 7, 8 ст.22, ч.4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів.

Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно зі ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства, особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а Об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.

Доводи апеляційної скарги щодо невикористання апелянтом належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Доводи апеляційної скарги, що комунальні послуги за обслуговування нежитлового приміщення АДРЕСА_2 не надавалися, в силу технічної відсутності будь-яких систем інженерного обладнання та комунікацій, а тому не повинні сплачуватися, колегією суддів відхиляються.

Наявність чи відсутність у власника нежитлового приміщення підведення тих чи інших мереж і відповідно споживання ним тих чи інших житлово-комунальних послуг, не позбавляє його, як співвласника ОСББ від сплати обов`язкових внесків і платежів. Сплата співвласником обов`язкових внесків і платежів в ОСББ не прив`язана до тієї обставини, чи споживає співвласник ті чи інші житлово-комунальні послуги.

З наданих позивачем розрахунку заборгованості, протоколів загальних зборів співвласників, методики нарахувань на утримання і обслуговування житлового будинку, квитанцій на оплату послуг, судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачена заборгованість за отримані послуги.

Оскільки, згідно ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Позивачем на протязі трьох років здійснюється нарахування заборгованості відповідачу, з якою з огляду на заперечення позовних вимог останній не згодний, проте жодних дій відповідно до вимог чинного законодавства для з`ясування обставин і причин нарахування, а також припинення, неправомірного на думку ОСОБА_1 , нарахування заборгованості, ним вжито не було.

Колегія суддів також погоджується з розміром суми заборгованості, оскільки інший розрахунок на його спростування відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними змісту заперечень, яким суд першої інстанції надав відповідну оцінку. Приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: