ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8130/19 Справа № 201/7757/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Вказував, що відповідно до довідки Пенсійного фонду №35-04-05/17 від 14 лютого 2019 року, на підставі постанови державного виконавця від 02 жовтня 2014 року (ВП №43693707) станом на 01 березня 2019 року з 01 грудня 2014 року з його пенсії на рахунок Соборного ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області перераховано 24.218 грн.86 коп., залишок складає 64.854 грн.88 коп. При цьому він вважає, що стягнення грошових коштів у розмірі 20 відсотків з пенсії по виконавчому листу №201/7757/13-ц, а також виконавчого збору, є незаконним, оскільки згідно з ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» сума стягнення з пенсії не може бути більш 5 мінімальних розмірів зарплати, а відповідно до ч.2 ст.70 Закону стягнення з пенсії не може бути до повної виплати суми боргу та може бути вирахувана лише із заробітної плати боржника за виконавчими документами до погашення у повному обсязі.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив визнати незаконним триваюче стягнення з його пенсії 20% до повного погашення боргу; зобов`язати начальника ВДВС м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області виконати певні дії по припиненню незаконного стягнення 20% пенсії заявника до повного погашення боргу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та ухвалити постанову, якою визнати незаконним триваюче стягнення з його пенсії 20% до повного погашення боргу; зобов`язати начальника ВДВС м.Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області виконати певні дії по припиненню незаконного стягнення 20% пенсії заявника до повного погашення боргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що:

- постанову державного виконавця Соборного ВДВС Лижник С.О. від 17 червня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №43693707 рекомендованим листом скаржник не отримував;

- утримання Соборним ВДВС боргу з пенсії скаржника по віку є незаконною, ст.50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування вимагає відрахування пенсій за рішенням суду надміру виплачених пенсій, надміру пенсію скаржник не отримував, тому посилання на ст.50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на виконанні в Соборному відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №43693707 за виконавчим листом №201/7757/13-ц від 12 червня 2014 року, який було видано Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 80.930 грн.

Державним виконавцем відділу 17 червня 2014 року, на підставі ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження. Боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження направлено рекомендованим листом.

02 жовтня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на пенсію боржника та надіслано до відома та для виконання до ПФУ у Дніпропетровській області.

Відповідно до постанови державного виконавця Лижника С.О. від 02 жовтня 2014 року постановлено звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 ; проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплат боржнику ОСОБА_1 після відрахування податків в розмірі 20% до повного погашення боргу 80.930 грн., виконавчого збору у розмірі 8.093 грн., втрат 50 грн.74 коп.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні порушення в діях державного виконавця при винесенні ним постанови про звернення стягнення на доходи боржника, оскільки стягнення у розмірі 20% від пенсії не перевищує граничного розміру, встановленого законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно з частиною першою та другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій), державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій), визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються адресатам із супровідними листами рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частини другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій), державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача.

Згідно ч.6 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч.2 ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (у редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що ст.50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачає лише відрахування з пенсій надміру виплачених пенсій спростовуються змістом наведеної статті, оскільки лише перша частина вказаної статті визначає порядок утримання надміру виплачених сум пенсій, в той час як друга частина ст.50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачає саме відрахування з пенсій та визначає його розміри.

Виходячи з вищевикладеного, встановивши, що державний виконавець діяв відповідно до вимог ст.25,31,68,70 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій), суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність вимог скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.