Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 303/7362/16-ц

провадження № 61-38196св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Мукачівська районна державна адміністрація,

третя особа - Головне управління Держземагентства у Закарпатській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Кондора Р. Ю., Куштана Б, П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області (далі - Мукачівська РДА), третя особа - Головне управління Держземагентства у Закарпатській області (далі - ГУ Держземагентства у Закарпатській області), про скасування рішення про державну реєстрацію.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідно до наказів ГУ Держземагентства у Закарпатській області від 11 листопада 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» від 29 вересня 2014 року за №№ 1484-СГ, 1485-СГ, 1486-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки» йому передані в оренду земельні ділянки загальною площею 134,6344 га на території Сернянської сільської ради в урочищі «Есром» за межами населених пунктів для ведення фермерського господарства. Вказані земельні ділянки мають кадастрові номери: :01:101: 0016 площею 60,9595 га, :01:101:0014 площею 58,9114 га та :01:101:0015 площею 14,7635 га. З метою погодження нормативної оцінки земельних ділянок, укладення та реєстрації договорів оренди він подав до Мукачівського районної ради документи на погодження. Проте йому повідомили, що такі договори вже зареєстровані за іншою особою. З інформації, наданої Головним територіальним управлінням юстиції у Закарпатській області, стало відомо, що відповідно до Закону України від 05 березня 2015 року №247-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення повноважень нотаріусів та особливостей реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення» приватним нотаріусом Мангур В. В. проведено державну реєстрацію договорів оренди між Мукачівською РДА та ОСОБА_2 на вказані земельні ділянки для ведення фермерського господарства на підставі договорів оренди від 19 грудня 2012 року. Вважає, що документи для державної реєстрації іншого речового права прийнятті приватним нотаріусом Мангур В. В. із недотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, договір оренди земельних ділянок від 19 грудня 2012 року укладений між Мукачівською РДА та ОСОБА_2 незареєстрований у Державному реєстрі земель, в актах передачі-приймання земельних ділянок відсутня дата передачі об`єкта в натурі із земель на території Сернянської сільської ради. Крім того, договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності повинен укладатися між територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та правокористувачем.

Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди за ОСОБА_2 від 23 червня 2015 року, прийнятого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Мангур В. В. на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:101:0016, :01:101:0015, :01:101:0014 для ведення фермерського господарства, урочище «Есром», на підставі договору оренди від 19 грудня 2012 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення про державну реєстрацію іншого речового права: права оренди за ОСОБА_2 від 23 червня 2015 року, прийнятого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Мангур В. В. на земельну ділянку кадастровий номер :01:101:0016, для ведення фермерського господарства, урочище «Есром». Інше речове право: оренда земельної ділянки для сільськогосподарського призначення, згідно з КВЦПЗ: 01.02 - для ведення фермерського господарства, орендар - ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 19 грудня 2012 року. Скасовано рішення про державну реєстрацію іншого речового права: права оренди за ОСОБА_2 від 23 червня 2015 року, прийнятого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Мангур В. В. на земельну ділянку кадастровий номер :01:101:0015, для ведення фермерського господарства, площею 14,7635 га, урочище «Есром», за межами населених пунктів, Мукачівський район, Сернянська сільська рада. Інше речове право: оренда земельної ділянки для сільськогосподарського призначення, згідно з КВЦПЗ: 01.02 - для ведення фермерського господарства, орендар - ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 19 грудня 2012 року. Скасовано рішення про державну реєстрацію іншого речового права: права оренди за ОСОБА_2 від 23 червня 2015 року, прийнятого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Мангур В. В. на земельну ділянку кадастровий номер :01:101:0014, для ведення фермерського господарства, урочище «Есром», Мукачівський район, Сернянська сільська рада. Інше речове право: оренда земельної ділянки для сільськогосподарського призначення, згідно з КВЦПЗ: 01.02 - для ведення фермерського господарства, орендар - ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 19 грудня 2012 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що під час проведення державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельних ділянок кадастрові номери: :01:101:0016, :01:101:0015 та :01:101:0014, які знаходяться в урочищі «Есром» на території Сернянської сільської ради, земельні ділянки передані в оренду Мукачівською районною державною адміністрацією, але згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України саме центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Постановою Апеляційного Закарпатської області від 30 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що суд першої інстанції протиправно послався на частину четверту статті 112 ЗК України в чинній редакції, обґрунтовуючи свій висновок щодо відсутності у Мукачівської РДА повноважень щодо передачі ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду, оскільки до спірних правовідносин необхідно застосовувати законодавство, чинне на момент прийняття такого розпорядження (06 грудня 2012 року). Так, згідно з пунктом «а» частини третьої статті 122 ЗК України районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Тобто, Мукачівська РДА мала усі законні повноваження для передачі спірних земельних ділянок в оренду ОСОБА_2 у грудні 2012 року. Крім того, суд не звернув уваги на те, що відповідні розпорядження голови Мукачівської РДА оскаржувалися ОСОБА_1 у судовому порядку та рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року в задоволенні такого позову відмовлено. При цьому судами (першої та касаційної інстанцій) за результатом розгляду справи встановлено не тільки правомірність розпоряджень Мукачівської РДА, а й зазначено те, що наданням в оренду ОСОБА_2 вказаних земельних ділянок не порушено жодних прав ОСОБА_1 .

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У червні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що документи для державної реєстрації іншого речового права прийняті приватним нотаріусом Мангур В. В. із недотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, договір оренди земельних ділянок від 19 грудня 2012 року укладений між Мукачівською РДА та ОСОБА_2 не зареєстрований у Державному реєстрі земель, в актах передачі-приймання земельних ділянок відсутня дата передачі об`єкта в натурі із земель на території Сернянської сільської ради урочище «Есром» (за межами населеного пункту). ОСОБА_2 вже зверталась до реєстраційної служби з метою зареєструвати вказані договори оренди, проте 09 лютого 2015 року, отримала відмову в державній реєстрації прав, не оскаржувала її в суді та така є дійсною. Суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що на момент подачі позову, приватний нотаріус Мангур В. В., який діяв як державний реєстратор, помер, а тому не міг бути відповідачем у справі.

У серпні 2018 року ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області подало відзив на касаційну скаргу у якому зазначило, що спірні земельні ділянки передано ОСОБА_2 в оренду Мукачівською РДА з дотриманням вимог чинного законодавства та відповідно до статті 17 ЗК України. Рішення про передачу земельної ділянки у власність (надання земельної ділянки в оренду) є ненормативним актом органу місцевого самоврядування або виконавчої влади, що застосовується одноразово, з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, та яке вичерпує свою дію фактом його виконання (внаслідок його виконання). Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що розпорядженням в.о. голови Мукачівської РДА від 21 листопада 2012 року № 851 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 15 років, орієнтовною площею 150,0 га для ведення фермерського господарства на території Сернянської сільської ради, в урочищі «Есром», за межами населеного пункту.

Розпорядженням від 06 грудня 2012 року № 963 «Про надання земельних ділянок в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок в оренду, надано їх ОСОБА_2 в оренду строком на 15 років, встановлено орендну плату.

19 грудня 2012 року між орендодавцем Мукачівською РДА в особі голови РДА Токаря І. І. та орендарем ОСОБА_2 укладений договір оренди земельних ділянок, згідно з яким орендодавець на підставі розпорядження голови РДА від 06 грудня 2012 року № 963 надав, а орендар прийняв у строкове платне користування три земельні ділянки для ведення фермерського господарства, які знаходяться за адресою: Сернянська сільська рада, урочище «Есром» (за межами населеного пункту), загальною площею 134,6344 га, строком на 15 років.

Договір оренди земельних ділянок, укладений між Мукачівською РДА та ОСОБА_2 , зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На підставі акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 21 червня 2013 року розпорядженням голови Мукачівської РДА від 03 липня 2013 року № 246 визнані такими, що втратили чинність, розпорядження в.о. голови Мукачівської РДА від 21 листопада 2012 року № 851 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» та розпорядження від 06 грудня 2012 року № 963 «Про надання земельних ділянок в оренду».

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Мукачівської РДА про визнання протиправним та скасування розпорядження вимоги позивача задоволені, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Мукачівської РДА від 03 липня 2013 року № 246 «Про визнання такими, що втратили чинність, розпоряджень голови райдержадміністрації».

У період часу, коли діяло розпорядження голови Мукачівської РДА від 03 липня 2013 року № 246 «Про визнання таким, що втратили чинність розпорядження голови райдержадміністрації», наказами ГУ Держземагентства у Закарпатській області від 29 вересня 2014 року №№ 1484-СГ, 1485-СГ, 1486-СГ, спірні земельні ділянки передані в оренду ОСОБА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року в справі № 303/2047/15-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування розпоряджень в.о. голови Мукачівської РДА від 21 листопада 2012 року № 851 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду» та розпорядження від 06 грудня 2012 року № 963 «Про надання земельних ділянок в оренду» відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року вказане судове рішення залишено без змін.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: речові права, похідні від права власності: право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 122 ЗК України, у редакції чинній на момент прийняття розпорядження про надання земельних ділянок в оренду ОСОБА_2 , районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що землями державної власності сільськогосподарського призначення до 31 грудня 2012 року розпоряджалась Мукачівська РДА на підставі пункту «а» частини третьої статті 122 ЗК України, а рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року, що має преюдиційне значення для розгляду цієї справи встановлено, що накази про передачу спірних земельних ділянок в оренду ОСОБА_1 прийняті після того, як ці ж ділянки надані в оренду ОСОБА_2 , з якою вже укладений та зареєстрований відповідний договір оренди і ОСОБА_1 на час прийняття оспорюваних розпоряджень не мав жодних прав на земельні ділянки, що надані в оренду ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції у цій справі, дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за ОСОБА_2 , оскільки рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Мангур В. В. від 23 червня 2015 року про здійснення за ОСОБА_2 державної реєстрації прав та їх обтяжень, є законними, такими, що не порушують прав позивача.

Твердження заявника про те, що договір оренди земельних ділянок від 19 грудня 2012 року укладений між Мукачівською РДА та ОСОБА_2 не зареєстрований у Державному реєстрі земель, в актах передачі-приймання земельних ділянок відсутня дата передачі об`єкта в натурі із земель на території Сернянської сільської ради урочище «Есром» (за межами населеного пункту), є безпідставними, оскільки судовими рішеннями у справі № 303/2047/15-ц встановлено, що договір оренди земельних ділянок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи. Проте згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 7, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик