Провадження № 2/234/3381/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі: головуючого-судді Бакуменко А.В.

з участю секретаря Кісточка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в скороченому провадженні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

Обставини справи :

ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог, зазначив наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 .

Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді 3/4 часток будинку з допоміжними спорудами по АДРЕСА_1 , що їй належало на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2004 року. ј частка вищевказаного будинку належала його матері на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 08.12.1975 року.

У в липні 2019 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на будинок в Державному реєстрі речових прав.

Сторони до суду не з`явились, надали заяви про розгляд за їх відсутності. Згідно до заяви відповідача він не заперечує щодо задоволення заявлених вимог.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив наступне,-

Згідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.08.2019 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою померлого ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_3 .

Згідно до витягу з рахунків від 20 червня 2014 року ОСОБА_6 мав вклад «Соціальний» в АТ «Ощадбанк».

Згідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 03.07.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчинені нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю оригіналів документів на спадкове майно .

Згідно до даних технічної інвентаризації від 12.07.2019 року право власності на будинок АДРЕСА_1 ј частка за ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.12.1975 року та ѕ на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2004 року.

У відповідності до свідоцтва витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_4 , кілька разів вступала в шлюб та змінювала своє прізвище , так її дошлюбне прізвище було - ОСОБА_4 , пізніше ОСОБА_4 та ОСОБА_4 .

Так, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав й обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до норм ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

ОСОБА_1 є сином померлої, а отже спадкоємцем першої черги.

Позивач не може оформити у нотаріуса спадщину, у зв`язку з відсутністю у спадкодавця ОСОБА_4 оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Крім того, відповідно до Постанови приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Соловйової С.С. після см5ерті ОСОБА_4 заведена спадкова справ № 115/2018, спадкоємцем є син померлої ОСОБА_1 .

У відповідність до вимог ст. 1297, 1299 ЦК України, позивач зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Оскільки є відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій , у позивача відсутня інша можливість оформити право на спадщину, ніж звертатися з цими вимогами до суду.

Згідно до статей 1261, 1268 ЦК України, спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно із п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцю, нотаріусом проводиться за наявності зареєстрованих правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв`язує питання про визнання права на спадкоємне майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

У відповідність статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власностіце певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістомст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності в порядку спадкування за ОСОБА_1 , тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 331,392, 1268, 1296-1299 ЦК України, ст.ст. 12,13,141259,263-265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок та господарські споруди : жилий будинок «А-1», загальною площею 61,9 кв.м. та жилою площею 34,1 кв.м.; прибудову «а»; тамбур «а1»; прибудову «А1-1»; погріб «Д»; вбиральню «Г»; ганок «а2»; огорожу № 1 ; ворота № 2 ; вимощення І по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко