Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 241/690/18

провадження № 61-6301св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Мелекінська сільська рада Мангушського району Донецької області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Ткаченко Т. Б., Кочегарової Л. М., Попової С. А.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області про визнання протиправною бездіяльність Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області, визнання права власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що 03 червня 2016 року Мелекінська сільська рада Мангушського району Донецької області прийняла рішення

№ 7/6-198 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам». На підставі даного рішення було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 19 травня 2017 року № 1451/82-17 «Про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та висновку відділу містобудування, архітектури та з питань житлово-комунального господарства Мангушської райдержадміністрації «До проекту землеустрою» від 19 грудня 2016 року

№ 151 погоджено проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки за вказаною адресою під будівництво індивідуального гаражу.

19 червня 2017 року вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі. 31 липня 2017 року позивач звернулась до Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність для будівництва індивідуального гаражу, а також надання нової поштової адреси. Дане питання було винесено на розгляд сесії Мелекінської сільської ради від 31 серпня 2017 року, на якій прийнято рішення № 7/23-712 відтермінувати до наступної сесії затвердження вищезгаданого проекту землеустрою.

На пленарному засіданні 24 сесії Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області дане питання знов поставлене на голосування, але рішення прийнято не було. На її звернення щодо результату розгляду її заяви відповідач рекомендував звернутись до суду.

26 лютого 2018 року позивач звернулась у Донецький окружний адміністративний суд до відповідача з адміністративним позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання прийняти рішення. У відкритті провадження їй відмовлено у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач своєю бездіяльністю, яке виразилась у неприйнятті рішення про затвердження проекту земельної ділянки та надання її у власність, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, порушив право позивачки на набуття у власність земельної ділянки із земель комунальної власності за рішенням органу місцевого самоврядування, яке гарантоване статями 14, 24 Конституції України та положення статей 78, 81, 116, 118, 121, 122 ЗК України.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, просила визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність позивачу для будівництва індивідуального гаражу площею

0,0075 га, розташованої по АДРЕСА_1 , село АДРЕСА_1 , та визнати за позивачем право власності на дану земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:4228, площею 0,0075 га. Вирішити питання про понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 704,80 грн та витрат на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 8 000,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької областів частині неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 для будівництва індивідуального гаражу площею 0,0075 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0075 га, кадастровий номер :02:000:422.

Стягнуто з Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької областіна користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з розглядом справи в загальній сумі 11 924,80 грн.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що Мелекінська сільська рада Мангушського району Донецької областіне дотрималась вимог статті 118 ЗК України і в двотижневий строк не розглянула звернення

ОСОБА_1 , не ухвалила вмотивованого рішення, що є суттєвим порушенням вимог земельного законодавства.

При ухваленні рішення суд не прийняв до уваги посилання відповідача на звернення громадян селища, як на підставу не своєчасного розгляду звернення позивача, оскільки з часу звернення громадян і до часу звернення позивача до суду із позовом пройшло більше року. Суд також виходив з того, що відповідачем не надано підтвердження того, що депутатами здійснено перевірку обґрунтованості вказаного звернення з долученням відповідних спеціалістів для вирішення питання розташування автостанції чи зупинки.

Суд виходив з того, що відповідач не довів, що ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_1 раніше виділено під забудову автостанції чи розташування зупинки автобусного транспорту, та не підтверджено генеральним планом населеного пункту, проектами розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі.

Суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу не була розглянута відповідачем у двотижневий строк, у зв`язку з чим, позивач має право, передбачене частиною десятою статті 118 ЗК України, на оскарження вказаних дій у суді. Враховуючи положення статті 16 ЦК України, статті 152 ЗК України, суд дійшов висновку, що позивачем вибрано вірний спосіб захисту свого права.

Постановою Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року апеляційну скаргу Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області задоволено.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2018 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області у відшкодування судового збору

2 114,40 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання за

ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,0075 га, розташовану в АДРЕСА_1 , апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідачем не приймалось рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність та не залишалась заява

ОСОБА_1 без розгляду. Питання щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності віднесено до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області в частині неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність позивачу для будівництва індивідуального гаражу, апеляційний суд виходив із того, що такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Апеляційний суд розглянув цей спір з метою недопущення порушення права позивача на доступ до суду, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

20 березня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року та залишити в силі рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 листопаді 2018 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд у порушення частини першої статті 13 ЦПК України самостійно змінив позовні вимоги які стосувалися визнання протиправною бездіяльність Мелекінської сільської ради в частині неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 на залишення заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність для будівництва індивідуального гаражу без розгляду.

Апеляційний суд не правильно зрозумів позовні вимоги, оскільки Мелекінська сільська рада, розглянувши заяву ОСОБА_1 , не ухвалила вмотивованого рішення, що є суттєвим порушенням вимог земельного законодавства України.

Відповідач не розглянув заяву позивача у двотижневий строк, а суд на вказане уваги не звернув.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

У квітні 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

У травні 2019 року матеріали цивільної справи передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що згідно витягу з рішення Мелекінської сільської ради від 03 червня 2016 року № 7/6-198 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам» ОСОБА_1 надано згоду на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0075 га для будівництва індивідуального гаражу у АДРЕСА_1 із земель житлової та громадянської забудови.

31 липня 2017 року позивач звернулась з заявою до голови Мелекінської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу, передачу їй у приватну власність та надання земельній ділянці нової поштової адреси.

До заяви додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність разом з графічними додатками, витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, висновок до проекту землеустрою від

19 грудня 2016 року № 151, акт прийомки-передачі межових знаків та зберігання від 21 жовтня 2016 року, акт про встановлення меж землекористування між земельними ділянками від 23 жовтня 2015 року підписаний головою земельної комісії, членом земельної комісії, представником фізичної особи, спеціалістом юрисконсультом Мелекінської сільської ради.

Рішенням Мелекінської сільської ради від 31 серпня 2017 року № 7/23-712 вирішено відтермінувати до наступної сесії затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу площею 0,0075 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , та передачі її у приватну власність ОСОБА_1

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась з листом до голови Мелекінської сільської ради, в якому просила надати інформацію стосовно її заяви про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність.

Листом від 28 грудня 2017 року № 914 відповідач відповів, що під час сесії Мелекінської сільської ради розглянуто питання ОСОБА_1 , але рішення не прийнято за результатами голосування, наприкінці сесії знову питання поставлено на голосування в новій редакції, з пропозицією відтермінувати рішення до наступної сесії, і більшістю голосів прийнято рішення № 7/23-712 від 31 серпня 2017 року. В період підготовки до наступної сесії до Мелекінської сільської ради надійшли колективні звернення громадян села Білосарайська Коса з питаннями, які стосуються ділянки землі за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами голосування під час сесії - рішення знов не було прийнято. Рекомендовано з вирішенням даного питання звернутись до суду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права:

Щодо юрисдикції спору:

Встановлено, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року (справа № 805/1387/18-а) відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мелекінської сільської ради про визнання протиправною бездіяльність в частині неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність для будівництва індивідуального гаражу площею 0,0075 га, розташованої в АДРЕСА_1 та зобов`язання прийняти рішення про затвердження зазначеного проекту землеустрою.

Суд у наведеній вище ухвалі зазначив, що між сторонами існує спір про право, який має приватноправовий характер, що в свою чергу виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства. Крім того, між сторонами відсутня така ознака публічно-правового спору, як підпорядкованість одного учасника відносин іншому.

Виникнення спірних правовідносин в частині неприйняття відповідачем рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 для будівництва гаражу, які в силу законодавчих приписів належать до його виключної компетенції як органу місцевого самоврядування, тому законність таких дій або бездіяльності підлягає перевірці адміністративним судом.

Водночас, наявність судового рішення (ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року (справа № 805/1387/18-а) унеможливлює розгляд заявлених позивачем вимог в зазначеній частині в порядку адміністративного судочинства.

З метою недопущення порушення права позивача на доступ до суду, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про можливість розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства.

Що стосується розгляду справи по суті, то Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судузазначає, що касаційний суд не наділений повноваженнями досліджувати докази та надавати їм оцінку.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку:

За приписами статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частини першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частина третя стаття 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

З огляду на це, ОСОБА_1 , яка є громадянкою України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаражу.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша стаття 122 ЗК України).

Отже, підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Положеннями статті 172 ЦК України закріплено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України.

Згідно з пунктом б частини першої статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина перша, друга статті 116 ЗК України).

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Аналіз наведених норм права у взаємозв`язку дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування громадян та визначено органи, уповноважені розглядати ці питання та підстави оскарження до суду рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, а саме відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскарженні до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Оскільки відповідачем не приймалось рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність та не залишалась заява ОСОБА_1 без розгляду, а також враховуючи норми закону, якими питання щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності віднесено до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки питання щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності віднесено до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У зв`язку із не прийняттям рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність та не залишення такої заяви без розгляду, висновок апеляційного суду про відмову у задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність є правильним.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині зводяться до того, що Мелекінська сільська рада, відповідно до положень частини дев`ятої статті 118 ЗК України повинна була прийняти рішення лише про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а оскільки вказаного рішення відповідачем не було прийнято, то його бездіяльність є протиправною.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України, статями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно частини першої статті 46 Закону № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

За частиною п`ятою цієї статті сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Як зазначалося вище, питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 з проектом позитивного висновку розглядалося на двох сесіях депутатів Мелекінської сільської ради сьомого скликання, та за результатами голосування рішення не було прийнято, оскільки не набрало більшості голосів для прийняття позитивного рішення.

Враховуючи ті обставини, що позитивне рішення з питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 , відповідно до положень частини другої статі 59 Закону № 280/97-ВР, могло бути прийнятим більшістю депутатів від загального складу ради та право кожного депутату ухвального голосу, а після обговорення цього питання при голосування двічі не було набране більшість голосів, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Мелекінської сільської ради щодо неприйняття рішення про затвердження зазначеного проекту землеустрою.

При цьому апеляційний суд правильно зауважив, що ОСОБА_1 , після розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки їй у власність на 24 сесії депутатів Мелекінської сільської ради, до відповідача більше із заявою не зверталась. До суду з позовами про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду зазначеної вище заяви та зобов`язання відповідача розглянути її заяву та прийняти відповідне рішення не зверталась.

Щодо доводів касаційної скарги:

Апеляційним судом правильно встановлено зміст заявлених позовних вимог, та застосовано норми матеріального права, які відповідають заявленим вимогам, а тому доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 20 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. П. Курило