Справа № 444/928/19
Провадження № 2/444/880/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/повне/
25 вересня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянин ОСОБА_1 21 травня 2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21 травня 2014 року № 113 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду снайпера відділення снайперів взводу снайперів роти снайперів військової частини-польова пошта НОМЕР_2 .

Зазначає що, 14 січня 2015 року солдат ОСОБА_1 самовільно залишив місце проходження військової служби.

14 січня 2015 року на адресу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , в якому старший лейтенант ОСОБА_2 повідомляє про відсутність на службі понад 10 діб кулеметника гранатометного відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1

18 лютого 2015 року командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_2 видано наказ №896 згідно якого встановлено, що кулеметник гранатометного відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 , який відповідно до статті 11, 12, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України зобов`язаний бути дисциплінованим, додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з ним і стосується виконання ним службових обов`язків, з метою тимчасово ухилитись від виконання службових обов`язків 14 січня 2015 року самовільно залишив місце проходження військової служби ( АДРЕСА_1 ), перебуваючи поза місця проходження військової служби понад 10 діб використовував службовий час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим допустив кримінальне правопорушення передбаченого частиною 4 статті 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Вказує, що 18 лютого 2015 року наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №896 солдата ОСОБА_1 оголошено безпідставно відсутнім, та призупинено виплату йому грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини (14 січня 2015 року).

03 березня 2015 року солдат ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків. Разом з тим, починаючи з 11 дня самовільного залишення частини (25 січня 2015 року) і до дня видання наказу командиром військової частини НОМЕР_1 про призупинення виплати грошового забезпечення (18 лютого 2015 року) солдату ОСОБА_1 отримано грошове забезпечення розмір якого складає 2817,73 гривень.

Крім цього вказує, що відповідно до акту фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 аудиторського звіту від 29 грудня 2016 року №234/5 проведеного Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту фінансового контролю, фінансового аудиту та аудиту відповідності за період з 25 січня по 18 лютого 2015 року солдат ОСОБА_1 має заборгованість перед військовою частиною-польова пошта НОМЕР_2 в сумі 2817,73 гривень.

Наголошує, що відшкодувати заподіяну державі шкоду у добровільному порядку гр. ОСОБА_1 відмовився.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Представник позивача в судове засідання з`явився, подав до суду письмову заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить провести розгляд даної справи без участі представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав до суду письмову заяву в якій вказав, що позов заперечує в повному обсязі оскільки грошові кошти в розмірі 2817.73 грн. відповідачем добровільно сплачені. Окрім просить долучити до матеріалів справи підтверджуючі документи про сплату грошових коштів в розмірі 2817.73 грн. та розгляд справи проводити у його відсутності.

Оскільки сторони в підготовче засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, та в їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_1 21 травня 2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21 травня 2014 року № 113 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду снайпера відділення снайперів взводу снайперів роти снайперів військової частини-польова пошта НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається що 14 січня 2015 року солдат ОСОБА_1 самовільно залишив місце проходження військової служби.

14 січня 2015 року на адресу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 надійшов рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира 1 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , в якому старший лейтенант ОСОБА_2 повідомляє про відсутність на службі понад 10 діб кулеметника гранатометного відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1

18 лютого 2015 року командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_2 видано наказ №896 згідно якого встановлено, що кулеметник гранатометного відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 , який відповідно до статті 11, 12, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України зобов`язаний бути дисциплінованим, додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з ним і стосується виконання ним службових обов`язків, з метою тимчасово ухилитись від виконання службових обов`язків 14 січня 2015 року самовільно залишив місце проходження військової служби ( АДРЕСА_1 ), перебуваючи поза місця проходження військової служби понад 10 діб використовував службовий час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим допустив кримінальне правопорушення передбаченого частиною 4 статті 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2015 року наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №896 солдата ОСОБА_1 оголошено безпідставно відсутнім, та призупинено виплату йому грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини (14 січня 2015 року).

03 березня 2015 року солдат ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків. Разом з тим, починаючи з 11 дня самовільного залишення частини (25 січня 2015 року) і до дня видання наказу командиром військової частини НОМЕР_1 про призупинення виплати грошового забезпечення (18 лютого 2015 року) солдату ОСОБА_1 отримано грошове забезпечення розмір якого складає 2817,73 гривень.

Відповідно до акту фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 аудиторського звіту від 29 грудня 2016 року №234/5 проведеного Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту фінансового контролю, фінансового аудиту та аудиту відповідності за період з 25 січня по 18 лютого 2015 року солдат ОСОБА_1 має заборгованість перед військовою частиною-польова пошта НОМЕР_2 в сумі 2817,73 гривень.

Окрім цього судом встановлено, та як вбачається з матеріалів справи, що відповідачем ОСОБА_1 на адресу суду подано підтверджуючі документи про сплату грошових коштів в розмірі 2817.73 грн.

Так з копії довідки № 1373 від 26.02.2018 року вбачається, що грошові кошти в розмірі 2817.73 грн. отримані згідно наказу військової частини НОМЕР_1 № 1143 від 11.10.2017 року по роздавальній відомості № 2/1/1.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином з огляду на зазначене суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем ОСОБА_1 добровільно сплачені грошові кошти в розмірі 2817.73 грн., а відтак позов в цій частині є необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Разом з тим суд вважає, що з позивача також не підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем з розглядом даної справи.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог Командира військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.
Повний текст рішення виготовлено 30.09.2019 року.