ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/13416/17

Провадження № 22-ц/818/3125/19

02 жовтня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

відповідачі ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Вулиця Гвардійців Широнінців,39-Б»,

Харківська міська рада,

Регіональне відділення фонду державного майна України по Харківській області,

треті особи Публічне акціонерне товариство «ТРЕСТ ПІВДЕНЗАХІДЕНЕРГОБУД»,

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімп - 39»

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Харківської міської ради на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2018 року у складі судді Майстренко О.М. по справі № 643/13416/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Юридичної особи «Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Вулиця Гвардійців Широнінців,39-Б», Харківської міської ради, Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області, треті особи Публічне акціонерне товариство «ТРЕСТ ПІВДЕНЗАХІДЕНЕРГОБУД», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімп - 39» про визнання незаконним та скасування записів про державну реєстрацію прав власності, визнання права власності на кімнати у порядку безоплатної приватизації,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Юридичної особи «Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Вулиця Гвардійців Широнінців,39-Б», Харківської міської ради, Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області, 3-тя особа Публічне акціонерне товариство «ТРЕСТ ПІВДЕНЗАХІДЕНЕРГОБУД», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімп - 39» про визнання незаконним та скасування записів про державну реєстрацію прав власності, визнання права власності на кімнати у порядку безоплатної приватизації.

В обґрунтування уточнених позовних вимог посилаються на те, що 14 листопада 1985 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до підприємства «Південзахіденергобуд».

У 1986 році згідно рішення адміністрації та профспілкового комітету ОСОБА_1 та її сину Теплову ОСОБА_6 , була надана кімната № 376 площею 12,8 кв.м у відомчому гуртожитку по АДРЕСА_1 .

У 1989 році після народження другої дитини , для покращення житлових умов сім`ї надана розташована поруч кімната № 375 площею 17,0 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_7 .

Житлові приміщення № НОМЕР_1 та № 376 загальною житловою площею 29.8 кв.м знаходяться на 7 поверху у 9-ти поверховій будівлі, як адреса проживання значились під єдиним номером 376.

При проведенні приватизації ДП «Південзахіденергобуд» з вартості цілісного майнового комплексу було вилучено вартість державного майна, до складу якого входили житлові будинки та гуртожиток по АДРЕСА_1 .

Після ліквідації у 1995 році шляхом приватизації ДП «Трест Південзахіденергобуд» фактично утворилось декілька самостійних юридичних осіб, одними з яких були КП ЖКГ «Південзахіденергобуд» та ВАТ «Трест Південзахіденергобуд». Будівля гуртожитку не увійшла ні до одного із статутних фондів знов створених підприємств, проте була передана на баланс КП ЖКГ «Південзахіденергобуд».

На підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Трест Південзахіденергобуд» від 25 березня 1998 року були прийняті зміни до статуту в новій редакції стосовно виходу зі складу ВАТ структурного підрозділу № 16 «Житлово- комунальний відділ» і створення на його базі колективного підприємства.

Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області № 1474-п від 30 грудня 2004 року ВАТ «Трест Південзахіденергобуд» зобов`язано відновити на балансі товариства об`єкт державної власності - гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 у строк до 20 січня 2005 року та розпочати роботу з підготовки гуртожитку до передачі в комунальну власність м. Харкова.

Гуртожиток виключений із числа гуртожитку ВАТ «Трест Південзахіденергобуд», також дозволено останньому та Московському райвиконкому міста Харкова закріпити за мешканцями займану ними площу у будинку та відкрити особові рахунки в установленому законом порядку. Проте, жодних дій учасниками, які повинні прийняти та передати державне майно, здійснено не було. Органом управління цим майном є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, яке уповноважене приймати управлінські рішення.

ВАТ «Трест «Південзахіденергобуд» як балансоутримувач спірного будинку та Регіональне відділення Фонду державного майна України як орган управління майном, звернулись до Харківської міської ради, а останньою прийнято рішення від 12 лютого 2012 року № 635/12 про згоду на прийняття цього державного майна в комунальну власність територіальної громади м. Харкова.

Станом на 05 вересня 2017 року відповідної документації та акту приймання-передачі вказаного будинку, затвердженого рішенням виконкому Харківської міської ради, до Управління комунального майна та приватизації не находило. Прийняття будинку до комунальної власності міста не здійснювалось.

23 жовтня 2008 року виконкомом Харківської міської ради була проведена державна реєстрація Органу самоорганізації населення « Будинковий комітет «Вулиця Гвардійцшв Широнінців, 39-Б».

29 жовтня 2008 року між ОСН «Будинковий комітет « АДРЕСА_2 Широнінців, 39-Б» та ФОП ОСОБА_8 укладено договір, предметом якого є співпраця у сфері житлово-комунальних послуг.

У лютому 2009 року ОСОБА_8 провела загальні збори мешканців будинку, де було прийнято рішення про зміну нумерації кімнат (256 кімнат на 159 АДРЕСА_3 ) у будинку АДРЕСА_1 та зміну адрес мешканців з кімнат на квартири. Списки із зміненою нумерацією були передані ОСН «Будинковий комітет « АДРЕСА_2 , 39-Б» до підприємств, що надають житлово-комунальні послуги. Особові рахунки при цьому не змінювались.

У 2011 року під керівництвом ОСОБА_8 значна частина мешканців дому звернулась до Московського районного суду м. Харкова з об`єднаним позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на займані ними квартири у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Позов було задоволено та визнано право власності за всіми позивачами, чим порушено житлові права багатьох не залученнях до справи мешканців будинку.

На початку червня 2017 року до них з`явився ОСОБА_5 , який займає кімнату № НОМЕР_2 ( дійсна стара нумерація), та нібито його батько. У формі погроз вони стверджували, що кімната № НОМЕР_3 є часткою квартири АДРЕСА_4 , яка належить йому на праві власності.

Двокімнатна квартира АДРЕСА_5 як об`єкт житлової нерухомості загальною площею 34.2 (кв.м), житлова площа 24.9(кв.м) 19 січня 2017 року на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року зареєстрована на ім`я ОСОБА_5 , частка, а 30 грудня 2011 року прийнято рішення про державну реєстрацію та була зареєстрована як об`єкт нерухомого майна на ім`я ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_6 . Підставою виникнення права власності зазначено рішення Московського районного суду м. Харкова 02 червня 2011 року.

У 2017 році їм стало відомо, що займані ними протягом 30 років кімната № НОМЕР_1 зареєстрована на ім`я ОСОБА_4 (нумерація по недійсному паспорту № 119 ),- а кімната № НОМЕР_3 - на ім`я ОСОБА_5 ( нумерація по недійсному паспорту № 120).

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 травня 2018 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року змінено, в частині визнання права власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_5 скасовано та відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Кімнати №№ 375, АДРЕСА_7 постійне та єдине їх місце проживання. На них поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», тому вони мають право на приватизацію жилих приміщень, у яких фактично проживають тривалий час.

Незаконна реєстрація права власності на ім`я ОСОБА_4 на кімнату № НОМЕР_1 (нумерація по недійсному паспорту № 119), на ім`я ОСОБА_5 на кімнату № НОМЕР_3 (нумерація по недійсному паспорту № 120) перешкоджає їм реалізувати це право.

На момент винесення рішення Московського районного суду міста Харкова від 02 червня 2011 року ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 не мали права на приватизацію житла, тому що ніколи не проживали у займаних кімнатах. Вони не були зареєстровані у гуртожитку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року квартирна нумерація в АДРЕСА_8 АДРЕСА_1 скасована, в наслідок чого кварирти № НОМЕР_4 та 120 в зазначеному секторі та поверху будинку відсутні, отже у реєстрі прав власності на нерухоме майно стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ці квартири не відповідає дійсності.

Вони не мають власного житла, не використовували право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах вселені у гуртожиток по АДРЕСА_1 та фактично проживають у кімнатах №№ 375, 376 протягом тривалого часу.

Просять визнати недійсним та скасувати записи державної реєстрації прав у реєстрі прав власності на нерухоме майно, яка була внесена 30 грудня 2011 року про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 35717629, розташований за адресою: АДРЕСА_9 , власником якої значиться ОСОБА_4 номер запису: 132289 в книзі: 1, № 18812465 про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101, розташований за адресою АДРЕСА_10 загальна площа 34.2 кв.м, житлова площа 24.9 кв.м., власником якого значиться ОСОБА_5 , дата державної реєстрації 19 січня 2017 року;

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності у порядку безоплатної приватизації на кімнати №№ 375, 376 житловою площею 29,8 кв.м, загальною площею 46 кв.м у будинку АДРЕСА_1 ;

стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 3840 гривен.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано запис державної реєстрації прав у реєстрі прав власності на нерухоме майно, яка була внесена 30 грудня 2011 року про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 35717629 , розташований за адресою : АДРЕСА_9 , власником якої значиться ОСОБА_4 , номер запису: 132289 в книзі: 1.

Визнано недійсним та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 18812465 про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101, розташований за адресою: АДРЕСА_10 , загальна площа 34.2кв.м, житлова площа 24.9 кв.м , власником якого значиться ОСОБА_5 , дата державної регистрації 19 січня 2017 року.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності у порядку безоплатної приватизації на кімнати №№ 375, 376 житловою площею 29,8 кв.м, загальною площею 46 кв.м у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 3840 гривен в рівних частках з кожного.

Рішення мотивовано тим, що судовим рішенням скасовано підставу реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_6 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_5 . Позивачі не мають власного житла, не використовували право на приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах вселені у АДРЕСА_11 по АДРЕСА_1 , фактично проживають у кімнатах №№ 375, 376 протягом тривалого часу, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду в частині визнання права власності скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Будівля по АДРЕСА_12 з 2007 року не має статусу гуртожитку.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не надано доказів, що вони є наймачами кімнат №№ 375 та 376, оскільки єдиним документом для вселення в гуртожиток є ордер.

Приймаючи рішення щодо визнання права власності в порядку безоплатної приватизації, суд фактично перебрав на себе повноваження органу, на який за законом покладено функції з приватизації житлового фонду.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 14 листопада 1985 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до КМТЗ «Південзахіденергобуд ».

У 1986 році згідно рішення адміністрації та профспілкового комітету ОСОБА_1 надана кімната № 376 площею 12,8 кв.м у відомчому гуртожитку по АДРЕСА_1 .

У 1989 році у звязку з народження другої дитини ОСОБА_1 для покращення житлових умов надано додаткову кімнату № 375.

Наразі за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_13 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та її діти: ОСОБА_2 з 18 листопада 1989 року; ОСОБА_3 з 19 березня 1993 року. Також, з 08 липня 1998 року по 12 червня 2007 року за цією ж адресою був зареєстрований її син від першого шлюбу ОСОБА_9

При проведенні приватизації державного підприємства «Південзахіденергобуд» з вартості цілісного майнового комплексу було вилучено вартість державного майна, до складу якого входили житлові будинки та гуртожиток по АДРЕСА_1 .

В плані приватизації державного підприємства «Трест Південзахіденергобуд», затвердженого розпорядженням регіонального відділення ФДМУ по Харківській області від 08.09.1995 року № 353-Р зазначено, що гуртожиток по АДРЕСА_1 , який перебуває на його балансі, підлягає передачі в комунальну власність як об`єкт державної власності.

Після ліквідації у 1995 році шляхом приватизації державного підприємства Трест «Південзахіденергобуд» будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 не увійшла ні до одного із статутних фондів знов створених підприємств, проте була передана на баланс КП ЖКГ «Південзахіденергобуд».

На підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Трест Південзахіденергобуд» від 25 березня 1998 року прийнято зміни до статуту в новій редакції стосовно виходу зі складу ВАТ структурного підрозділу № 16 «Житлово-комунальний відділ» і створення на його базі колективного підприємства.

Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області № 1474-п від 30 грудня 2004 року ВАТ «Трест Південзахіденергобуд» зобов`язано відновити на балансі товариства об`єкт державної власності - АДРЕСА_11 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 у строк до 20 січня 2005 року та розпочати роботу з підготовки гуртожитку до передачі в комунальну власність м. Харкова. Станом на 10 березня 2005 року гуртожиток по АДРЕСА_1 відновлено на балансі ВАТ «Трест «Південзахіденергобуд».

Рішенням Харківської міської ради від 19 грудня 2007 року № 1278 будинок АДРЕСА_1 був виключений із числа гуртожитку ВАТ «Трест Південзахіденергобуд».

Рішенням Харківської міської ради від 12 лютого 2012 року № 635/12 надано згоду на прийняття спірного будинку до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання за ними права власності у порядку безоплатної приватизації на кімнати суд першої інстанції виходив з тих обставин, що на позивачів поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» ,а тому вони мають право на приватизацію жилих приміщень, у яких фактично проживають тривалий час та їх порушені права підлягають захисту шляхом визнання справа власності на спірні приміщення.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частинами третьою, п`ятою статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України «Про житловий фонд соціального призначення»), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону (державної форми власності, а також у гуртожитках, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

До об`єктів приватизації, належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму (частина перша статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється, зокрема шляхом безоплатної передачі громадянам житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до частини десятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом, а саме пунктом 2 статті 2 цього Закону, де зазначено, що не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність із законодавством нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення, яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Положення встановлюють порядок передання квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний у місячний термін із дня одержання заяви прийняти рішення про передання житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво.

Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено список документів, які подає особа до органів приватизації, з-поміж яких, зокрема, копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку.

Таким чином, приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються в установлений термін після одержання заяви громадянина.

Між тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо прийняття вказаним органом рішення стосовно кожного із позивачів та відмови у приватизації.

За ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Порушення, невизнання або оспорювання права особи є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечувала, що з заявою про приватизацію спірного майна до Харківської міської ради чи відповідних органів приватизації вони не звертались, відмову у проведенні таких дій не отримувала. Зазначає, що така заява подана не була у зв`язку з тим, що у неї відсутні усі необхідні документи для звернення з відповідною заявою, оскільки у неї немає документів на право проживання у кімнатах(ордер), окрім реєстрації за спірною адресою та рішення адміністрації та профсоюзного комітету.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не дотримано порядку, передбаченого Законом щодо проведення приватизації, вважати, що житлові права позивачів порушені не можна. Отже, позовні вимоги є передчасними.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2018 року у частині визнання права власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на кімнати №№ НОМЕР_1 , АДРЕСА_14 АДРЕСА_1 у порядку безоплатної приватизації скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_10 а Олександровича, Юридичної особи «Орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Вулиця Гвардійців Широнінців,39-Б», Харківської міської ради, Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області, треті особи Публічне акціонерне товариство «ТРЕСТ ПІВДЕНЗАХІДЕНЕРГОБУД», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімп - 39» про визнання права власності на кімнати у порядку безоплатної приватизації відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_15 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Московським РВ ГУМВС України в Харківській області 30 січня 2007 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 375-376) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 02 квітня 2009 року, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_13 ) на користь Харківської міської ради(61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 7, Ідентифікаційний код юридичної особи 04059243) судовий збір у сумі 3739,20 грн. по 1246 грн. 40 коп.( одна тисяча двіста сорок шість гривень сорок копійок) з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко