Номер провадження: 22-ц/813/5239/19
Номер справи місцевого суду: 523/2420/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/5420/16-ц

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником - ОСОБА_2 ,на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бабакова В.П. 12 лютого 2019 року,

встановив:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в якому просить стягнути в солідарному порядку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.10.2006 року в розмірі - 27 340,44 доларів США та - 22 105,51 грн., яка складається з: -заборгованість за кредитом - 24 700,00 доларів США; - заборгованість по процентам - 2 640,44 доларів США; - пеня за прострочення сплати кредиту - 9 637,39грн.; - пеня за прострочення сплати процентів - 12 468,12грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 24.10.2006р. між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є - ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі - 41 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення - 24.10.2027р., сплатою процентів за користування кредитом в розмірі - 10,3% річних.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 24.10.2006 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 49558, відповідно до якого поручитель несе у солідарному порядку повну відповідальність за виконання позичальником обов`язків за кредитним договором.

Позичальник порушив обов`язки за кредитним договором з повернення кредиту, сплаті процентів за його користування. Станом на 11.02.2016 року ОСОБА_1 виникла заборгованість у вищевказаному розмірі (Т. 1, а. с. 1 - 3).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.03.2017 року провадження по справі в частині вимог Банку до поручителя - ОСОБА_3 закрито у зв`язку з тим, що останній помер - 17.11.2013 року (Т. 1, а. с. 153 - 154).

У грудні 2017 року ОСОБА_1 , не визнавши первісний позов Банку, звернулася до суду із вищезазначеним зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 24.10.2006 року.

ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що Банк не повідомив її у письмовій формі повну інформацію щодо кредиту згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,а саме - особу та місцезнаходження кредитодавця; мету витрачання кредиту; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом їх відмінностей та зобов`язань споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути збільшений; орієнтовну сукупну вартість кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, внаслідок істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, погіршують становище споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Банк використав нечесну підприємницьку діяльність та ввів позивальника в оману, внаслідок чого останній не міг здійснити свій свідомий вибір при укладенні кредитного договору (Т. 1, а. с. 265 - 269) .

Представник Банку в судове засідання не з`явився. Надав заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутності. Первісний позов Банку підтримав, заперечував проти задоволення зустрічного ОСОБА_1 , оскільки інформаційна довідка згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» надана позичальнику, про що вказано в договорі.

Представник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Надав відзив на первісний позов та експертне дослідження, визнавши заборгованість частково в розмірі - 5 399,00 доларів США. Також зазначив, що Банк неправомірно змінював відсоткову ставку на 20,6% річних, не надав витребуваних судом первинних документів щодо оплати кредиту, що свідчить про недостовірність наданого банком розрахунку заборгованості.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.02.2019 р. вищезазначений первісний позов Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24.10.2006 року в сумі - 5 399,00 доларів США у гривневому еквіваленті на день здійснення платежу, та пеню у розмірі - 22 105,51 грн..

У задоволенні решти позовних вимог Банку відмовлено.

В задоволенні вищезазначеного зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Вирішено питання про розподіл та стягнення судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Банк повністю виконав обов`язки за кредитним договором. Позичальник порушив обов`язки з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування. Згідно наданого відповідачем економічного висновку загальний розмір заборгованості становить 5 399 доларів США.

Підписання кредитного договору, відповідно до п. 9.13, свідчить про те, що перед його укладенням позичальник отримав від Банку інформаційний лист відповідно до вимог, передбачених п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд не бере до уваги, доводи ОСОБА_1 щодо зміни відсоткової ставки з порушенням передбаченої договором процедури, оскільки це не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, а може враховуватися при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором (Т. 2, а. с. 9 - 11 зворотна сторона).

Банк в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду в частині часткового задоволення його позовних вимог. Просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що суд дійшов помилкового висновку про зміну Банком відсоткової ставки в односторонньому порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.09.2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 повернута апелянту, у зв`язку з невиконанням ухвали Одеського апеляційного суду від 13.05.2019 року, яка була отримана апелянтом - 12.07.2019 року, про залишення апеляційної скарги без руху - несплатою судового збору та ненаданням заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій вказати інші причини пропуску строку.

Представник Банку у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи Банк сповіщений належним чином. Причини неявки представника не повідомив. Заяв та клопотань не надав.

ОСОБА_1 , її представник - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги Банку.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні про можливість її розгляду за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку з поверненням апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду в частині відмови у задоволенні її зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про часткове задоволення позову Банку. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 509, 525, 526, 612, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 12, 13, 77, 81, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

24 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є - ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого відповідачці було надано кредитні кошти в сумі - 41 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення - 24 жовтня 2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі - 10,3% річних.

Встановлено, сторонами не заперечувалося, що в порушення умов кредитного договору, погашення частин кредиту та сплати процентів не відбувається.

На підтвердження позовних вимог про стягнення боргу в розмірі - 27 340,44 доларів США та - 22 105,51 грн. Банк надав відповідний розрахунок заборгованості станом на 11.02.2016 року (Т. 1, а. с. 20 - 29).

Заперечуючи вищевказаний розмір заборгованості, у листопаді 2017 року представником ОСОБА_1 надано економічне дослідження, згідно якого загальний розмір заборгованості за кредитом та відсотками складає - 5 399 доларів США (Т. 1, а. с. 207 - 254).

Після надходження вищевказаного експертного висновку представник Банку ознайомився з матеріалами справи (Т. 1, а. с. 258 - 259). 18.04.2018 року Банк надав відзив на зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним (Т. 1, а. с. 298 - 301). Разом з тим, матеріали справи не містять жодних заперечень Банку щодо висновків вищевказаного експертного дослідження, як не містять жодних клопотань щодо розгляду судом питання про призначення по справі судової експертизи з метою визначення розміру заборгованості за кредитом. Не надійшло таке клопотання і до апеляційного суду.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки Банк жодними доказами не спростував висновки економічного дослідження, згідно якого загальний розмір заборгованості за кредитом та відсотками складає - 5 399 доларів США (Т. 1, а. с. 207 - 254), колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову Банку, стягнення заборгованості за кредитом саме у вищевказаному розмірі.

Доводи апелянта про те, що суд дійшов помилкового висновку про зміну Банком відсоткової ставки в односторонньому порядку, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому відхиляються колегією суддів.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів Банку, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником - Третяком Вячеславом Юрійовичем,- залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 23 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе