Справа № 331/3782/19
Провадження № 2 /331/1612/2019
02 жовтня 2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді: Жукової О.Є.
за участю секретаря : Качан К.К.
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя соба Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,
Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , а також зняти її з реєстрації у вказаній квартирі.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачка у спірному житлі не проживає з січня 2014 року без поважної причини , не виявляє до житла інтереса, не сплачує комунальні послуги, чим порушує її права власника.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2019 провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради повідомленний про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причинип неявки суд не повідомив, пояснення на позов не надав.
Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімЧї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімЧї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено договором дарування квартири від 30 березня 2005 року , посвідченим приватним нотаріусаом Запорізького міського нотаріального округу Клименком В.В..
Відповідачка ОСОБА_2 , зареєстрована в спірному житлі 05.12.2012 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з тим, довідкою ОСББ «Соборний 148» підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не мешкає з січня 2014 року .
Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні дійсно було встановлено факт того, що ОСОБА_2 не проживає в спірному житлі більше одного року без поважної причини, її реєстрація в квартирі порушує права ОСОБА_1 як власника , тому позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Разом з тим, суд приходить до висновку, що позов в частині зняття з реєстрації ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Тобто, само по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації.
На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України, Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя соба Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складений 02 жовтня 2019 року.
Суддя: О.Є. Жукова