РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/5039/18

Провадження № 22-ц/4815/1091/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Красовський О.О.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення 07 червня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за сплату комунальних послуг у порядку зворотної вимоги,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до Рівненського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою комунальних послуг (опалення в зимовий період) з утримання будинку, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , за період з жовтня 2016 року по травня 2018 в сумі 6 493,97 грн та судові витрати.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за сплату комунальних послуг у порядку зворотної вимоги відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що будь-яких доказів того, якою є сума витрат, необхідних для опалення будинку саме з метою його збереження, а не проживання, позивачем не надано.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим. Вважає, що судом першої інстанції неповністю та неправильно досліджено та оцінено докази по справі, неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно визначено правовідносини, що склалися між сторонами.

Вказує, що понесені ним витрати по оплаті спожитого природного газу є не тільки витратами по оплаті комунальних послуг, а водночас є і витратами з утримання та збереження спільного будинку, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норму ст. 360 ЦК України. Наведене спростовує твердження про те, що послуги з газопостачання належать до комунальних послуг, які спрямовані виключно на збереження проживання та перебування його у будинку.

Зазначає, що він належним чином виконав зобов`язання, взяті перед третіми особами, пов`язані із спільним майном, а саме оплатив виставлені рахунки для належного функціонування спільного майна, а тому вважає, що відповідач повинен компенсувати йому понесені витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

За наведеного просив, скасувати рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_2 , вказує, що зазначена сума коштів, яку позивач просить стягнути з нього понесена позивачем з урахуванням необхідності опалення будинку для проживання позивача. Проте позивачем не доведено, що саме такою є вартість опалення будинку для його збереження, а не для обігріву будинку до стану, придатного для проживання. Ці поняття не є тотожними. Будь-яких доказів того, якою є сума витрат, необхідних для опалення будинку саме з метою його збереження, а не проживання, позивачем не надано.

З урахуванням наведеного просив, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, судом першої інстанції було зроблено висновок, що будь-яких доказів того, якою є сума витрат, необхідних для опалення будинку саме з метою його збереження, а не проживання, позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як установлено судом першої інстанції, позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку, господарських будівель та споруд, що по АДРЕСА_1 (25/36 частини - позивач, 11/36 частини - відповідач). Загальна площа будинку складає 73,6 м2.

Дана обставина підтверджується наявними копіями правовстановлюючих документів, визнається відповідачем.

Позивач сплачує за житлово-комунальні послуги, зокрема, за газопостачання.

Дана обставина не заперечується відповідачем.

Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Частинами першою та другою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Суд першої інстанції встановив і це не заперечується сторонами, що відповідач не проживає у спільному будинку, а суми витрат, необхідних для опалення будинку саме з метою його збереження, а не проживання, позивачем не надано.

Згідно зі ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про необґрунтованість таких вимог позивача, оскільки вони не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що понесені позивачем витрати по оплаті спожитого природного газу є не тільки витратами по оплаті комунальних послуг, а водночас є і витратами з утримання та збереження спільного будинку, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норму ст. 360 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки із суми сплаченої позивачем за послуги з газопостачання не можливо виділити та встановити, яка сума витрат необхідна для збереження спільного майна, а яка для обігріву будинку до стану придатного для проживання позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно доп.1ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 вересня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С.Шимків