Житомирський апеляційний суд
Справа №280/433/19 Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 26 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 14 травня 2019 року суддею Пасічним Т.З. у м. Коростишеві, повний текст рішення складено 14 травня 2019 року,

у справі №280/433/19 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.07.2011 у розмірі 15502,89 грн та судові витрати. Вимоги мотивував тим, що 18.07.2011 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання заяви, згідно якої, останній отримав кредит у розмірі 1800 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк умови договору виконав у повному обсязі, проте, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого, станом на 26.02.2019 утворилася заборгованість, яка складається із: 2554,39 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11134,08 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 600,00 нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу; 500 грн штраф (фіксована складова); 714,42 - штраф (процентна складова); а всього 15502,89 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2019 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14288,47 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

На його думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову, оскільки Банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання ним кредиту, користування кредитним лімітом, погодження з ним відповідних тарифів, умов та правил, що свідчить про неукладеність договору. Вважає, що розрахунок заборгованості, в якому зазначений рух коштів з 20.05.2013 по 31.08.2015, тобто майже через два роки після укладення договору, свідчить про те, що кошти за заявою від 18.07.2011 йому не видавалися.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом Банк зазначив, що на підставі анкети-заяви від 18.07.2011 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й Умов та Правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 1800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків згідно Тарифів Банку, Умов та правил надання банківських послуг на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 належним чином умов договору не виконував, у зв`язку із чим виникла заборгованість по простроченому тілу кредиту, пені за прострочення зобов`язання та пені за несвоєчасність сплати боргу, яка підлягає стягненню з боржника на користь Банку відповідно до наданого останнім розрахунку у цій частині.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, оскільки при вирішенні даного спору судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, матеріали справи не містять, а позивач не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність вказаної у розрахунку заборгованості відповідача перед банком. Надана позивачем анкета-заява від 18.07.2011 не містить даних про розмір кредитного ліміту та процентів за користування кредитними коштами. Доданий до матеріалів справи розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані Банком у позовній заяві.

Окрім того, АТ КБ «ПриватБанк» не надало відзив на апеляційну скаргу та не спростувало доводів апеляційної скарги щодо відсутності таких доказів.

Враховуючи, що доказів укладення між сторонами кредитного договору від 18.07.2011 матеріали справи не містять, суд дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові за недоведеністю.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з Банку на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги до суду в сумі 2881,50 грн.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 14 травня 2019 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про залишення позову без задоволення.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 2881,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 26 вересня 2019 року.