Справа 237/3788/19
Номер провадження 2/237/1170/19
24.07.19 м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
при секретарі Бахтіяровій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги, викладені в заяві, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги, викладені в заяві, визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про ухвалення заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Так, згідно рішеннявиконавчого комітету Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області № 38 від 13.02.2018 року було поділено земельну ділянку площею 0,0100 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 на дві самостійні земельні ділянки, а саме:
Присвоєно двом окремим земельним ділянкам адресну нумерацію, а саме:
Згідно норм ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
На підставі статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до вимог ст. 331 право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинне збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинне збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво.
Вважаю, що з зазначених підстав суд може визнати за позивачем право власності на земельну ділянку та нежитлову будівлю.
На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 334 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну нежитлову будівлю-офіс зовнішніми розмірами 5,50 м х 9,70 м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного оскарження.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разу пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 24.07.2019 року
Суддя С.М.Ліпчанський
Дата документу 24.07.2019