Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/2842/17
Провадження № 2/644/205/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ізмайлова І.К.

секретаря - Яковлевої М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 644/2842/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу недійсним, визнання транспортного засобу спільним майном подружжя, стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, -

за участю представників:

позивача - ОСОБА_4

в с т а н о в и в :

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі вказаним позовом.

Уточнивши позов зазначила, що з 28 липня 2006 року по 16 грудня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

У травні 2015 року за спільні кошти у розмірі 28000 доларів США ними придбано автомобіль Honda CR-V, 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видано на ім`я ОСОБА_2

17 липня 2016 року ОСОБА_2 , без її згоди, продав спірний автомобіль своїй матері ОСОБА_3 .

На час звернення з позовом вартість автомобіля, з врахуванням зносу, становить 466000,00 грн.

В зв`язку з наведеним просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Honda CR-V, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , укладений 15.07.2016 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Визнати право спільної сумісної власності на автомобіль Honda CR-V, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , за нею та ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 233000,00 грн. замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

При судовому розгляді позивачка позов підтримала та зазначила, що на час укладання шлюбу у відповідача був автомобіль ВАЗ-21099, який ним було продано за 6000 доларів США і за 11 чи 12 тисяч доларів США придбано автомобіль Chevrolet Epica, за який відповідач вніс 6000 доларів США, а на залишок сплачували кредит. Приблизно в 2008 році обміняли автомобіль Chevrolet Epica на автомобіль Toyota Prado з доплатою більш ніж 20000 доларів США. В подальшому в 2015 році продали автомобіль Toyota Prado за 18000 доларів США і в травні придбали спірний автомобіль Honda CR-V за 26000 доларів США. Коли стосунки в сім`ї погіршились то з вересня 2015 року вона перейшла жити до матері.

Відповідач продав автомобіль своїй матері ОСОБА_3 , яка знала що цей автомобіль придбаний у шлюбі. Про відчуження автомобіля вона дізналася лише в 2016 році під час розірвання шлюбу, відповідач і досі користується автомобілем.

Відповідач позов не визнав та вважав його необґрунтованим, просив відмовити у його задоволенні, оскільки позивачка ніде не працювала, не надала доказів джерела набуття спірного автомобіля за спільні кошти.

Він з 1994 року є фізичною особою-підприємцем, отримує дохід, до реєстрації шлюбу у нього був автомобіль ВАЗ-21099, який він використовував для своєї діяльності. Вказаний автомобіль у період шлюбу він продав і отримані кошти у розмірі 6000 доларів США вклав у придбання іншого автомобіля. Всі автомобіля, які були у нього за час шлюбу придбавались за його кошти для ведення комерційної діяльності.

В 2016 році у нього виникли фінансові проблеми і він змушений був фактично віддати автомобіль за борги, отримавши за нього всього 10000 доларів США, які вклав у ведення своїх комерційних справ. Його матір дізналася про це і викупила автомобіль. Стверджує, що позивачка знала про продаж автомобілю.

Свої посилання щодо встановлення факту спільної участі подружжя коштами або працею в набутті майна та розміру фактичного внеску кожної зі сторін у придбанні майна, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу ґрунтував правовими позиціями викладеними в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 р. № 6-38цс15 та постанові Верховного суду України від 11 березня 2015 р. по справі № 6-211цс14.

Відповідачка ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позову заперечувала. Посилалась на ті обставини, що її син ОСОБА_2 мав автомобіль до укладення шлюбу, за час шлюбу не раз змінював автомобілі на більш зручні, для ведення своєї підприємницької діяльності, позивачка не мала до цього жодного відношення, оскільки не приймала участі в набутті майна ані своїми особистими коштами, ані спільною працею подружжя. Позивачка не має права на визнання договору купівлі-продажу недійсним, оскільки син мав повне право на укладання такого договору по відношенні до своєї власності.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації частки у відчуженому спільному майні.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони відчуження автомобіля Honda CR-V, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 28 липня 2008 року по 16 грудня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року. (т. 1 а.с. 129)

07 травня 2015 року на ім`я ОСОБА_2 ТОВ «ВМІКОМ» видано довідку-рахунок Серії ВІА № 996615 про продаж автомобілю Honda CR-V, кузов НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 за 149841,10 грн. (а.с. 95)

Автомобіль перебував у користуванні ОСОБА_2 , за яким автомобіль і був зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

15 липня 2016 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Коляда Ю.С. за реєстром № 225 посвідчено довіреність видану ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_5 на право користування та розпорядження належного на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 виданого та зареєстрованого Центром ДАІ 6301 від 07.05.2015 р., автомобілем Honda CR-V, 2012 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 110)

15 липня 2016 року в сервісному центрі 6341 РСЦ МВС в Харківській області № 6341/2016/000258 між ОСОБА_5 , що діяв в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу автомобіля Honda CR-V, 2012 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 за 49000,00 грн. (а.с. 107)

За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України.

Згідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Отже судом встановлено, що автомобіль Honda CR-V, 2012 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 , набуто сторонами під час перебування у шлюбі.

Посилання відповідача про придбання автомобілю не для користування сім`єю, а для ведення господарської діяльності також не підтверджується належними доказами, оскільки, як покупець, він не зазначений фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно до ч.1, ч. 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

За змістом ст. 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.

Відповідно до ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

У постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі №6-1912цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження №14-325цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі №6-1912цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16, посилаючись на те, що такі висновки суперечать принципу рівності як майнових прав подружжя, так і рівності прав співвласників, власність яких є спільною сумісною, без визначення часток.

З урахуванням викладеного, відсутність згоди одного із співвласників подружжя на розпорядження майном, відчуженим за правочином, який виходить за межі дрібного побутового, є підставою визнання цього правочину недійсним.

Визначення «дрібний побутовий правочин» має оціночний характер, не має установлених меж грошового виразу (вартості), а тому має для різних видів діяльності, речей і майнового стану учасників цивільних правовідносин, різні межі вартості.

Враховуючи те, що предметом спору є автомобіль Honda CR-V, 2012 року випуску року випуску, суд дійшов висновку про те, що правочин щодо відчуження вказаного автомобіля виходить за межі дрібного побутового та потребував згоди позивача як другого із співвласників.

15 липня 2016 року згідно договору купівлі-продажу № 6341/2016/000258 ОСОБА_5 , що діяв в інтересах ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 - матері ОСОБА_2 легковий автомобіль Honda CR-V, 2012 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 , без згоди ОСОБА_1 , тому оскаржуваний договір відповідно до вимог ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України має бути визнаний судом недійсним.

За положеннями ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте одним із подружжя до шлюбу; майно, набуте нею ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

При судовому розгляді позивачка не заперечувала, що при придбанні автомобіля Chevrolet Epica 6000 доларів США належали особисто відповідачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, враховуючи ті обставини, що після укладення шлюбу і придбанні першого автомобіля відповідач уклав у його придбання належні особисто йому 6000 доларів США, то при подальшій зміні автомобілів, за рахунок обміну та продажу наступних, зазначена сума повинна бути врахована як його особистий вклад, який станом на 23.09.2019 року за офіційним курсом НБУ становить 146595,6 грн. (24,4326 Х 6000 = 146595,6) і на зазначену суму вартості спірного автомобіля за ОСОБА_2 слід визнати право особистої власності.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 8003 від 18.04.2019 року ринкова вартість автомобілю Honda CR-V державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 16.04.2019 року складає 391400,29 грн. (т. 2 а.с 1-9),

Позивачка та її представник при судовому розгляді з зазначеним висновком дослідження погодились.

Таким чином суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно визнати право спільної сумісної власності на частину автомобілю марки Honda CR-V, яка в грошовому вираженні станом на 16 квітня 2019 року становить - 244804, 69 грн. (391400,29 - 146595,6).

Виходячи з того, що позивачка просила стягнути Ѕ частину вартості автомобіля, який відчужено без її згоди, суд вважає необхідним задовольнити позов частково та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 122402,35 грн. (244804, 69 / 2 = 122402,35)

Судові витрати суд вирішує в відповідності до ст. 141 ЦПК України та стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 4123,8 грн. понесених витрат по сплаті судового збору при зверненні з позовом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити часьково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля від марки Honda CR-V, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_5 , укладений 15.07.2016 р. між ОСОБА_5 , що діяв в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на частину автомобілю марки Honda CR-V, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_5 , яка в грошовому вираженні станом на 16 квітня 2019 року становить - 244804, 69 грн. (двісті сорок чотири тисячі вісімсот чотири грн. 69 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі Ѕ належної їй частини вартості автомобіля марки Honda CR-V, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_5 - 122402,35 грн. (сто двадцять дві тисячі чотириста дві грн. 35 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 4123,8 грн. (чотири тисячі сто двадцять вісім грн. 80 коп.) понесених нею витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 розділу VІІІ перехідних положень ЦПК України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03.10.2019 р.

ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8

Суддя: І.К. Ізмайлов