Провадження № 2/185/1425/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

встановив:

У листопаді 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.04.2006 року в розмірі 110639,73 грн та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.04.2006 року ОСОБА_1 13.04.2006 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п.3.2. п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитним ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.09.2018 року має заборгованість 263609,28 грн, однак позивач просить стягнути з відповідача лише частину боргу в сумі 110639,73 грн, що складається з 7869,14 грн заборгованість за кредитом, 102770,59 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 13.04.2006 року по 29.09.2017 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити. В письмових запереченням, які надійшли на адресу суду, відповідач просив застосувати строк позовної давності. Крім того, зазначив, що позовна заява є надуманою, в матеріалах справи відсутній договір від 13.04.2006 року, а сам розрахунок заборгованості є невірним, оскільки позивачем вже сплачено всі необхідні платежі.

Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно письмової заяви від 13.04.2006 року відповідач ОСОБА_1 попросив відкрити рахунок у закритому акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк», правонаступником якого є позивач. У вказаній заяві, сторони визначили тип кредитної картки « НОМЕР_1 », суму кредитного ліміту «2500 грн», базову процентну ставку 3% в місяць з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, станом на 30.09.2018 року, відповідач має заборгованість за кредитним договором 263609,28 грн, яка складається з 7869,14 грн заборгованість за кредитом, 251240,14 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4500 грн заборгованість за пенею та комісією (а.с.6-12).

Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В заяві від 13 квітня 2006 року відповідач підписав пункт, відповідно до якого він ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку.

З матеріалів справи вбачається, що додані до позовної заяви банком Умови та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна не містять підпису позичальника на вказаних умовах та Витягу, як не містять і зазначення дати їх підписання.

Отже, посилання позивача на те, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, про що зазначено в його особистій заяві не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розумів позичальник, підписуючи заяву. Вказана позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Також, як вбачається з довідки, наданої представником позивача, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким, в тому числі було надано кредитну картку: номер « НОМЕР_2 », дата відкриття «14.04.2006», термін дії «04/15». При цьому, відповідачу, в подальшому були також видані кредитні картки інших типів за номерами: « НОМЕР_3 », « НОМЕР_4 », « НОМЕР_5 », проте, позивач не надав суду доказів про підстави видачі таких карток відповідачу.

Суд звертає увагу на те, що згідно заяви відповідача від 13.04.2006 року, сторони узгодили тип кредитної картки - « НОМЕР_1 », якому відповідає лише картка - « НОМЕР_2 », термін дії якої визначено до квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами обумовлено терміном дії кредитної картки за номером « НОМЕР_2 », тобто до квітня 2015 року.

Отже, вбачаються підстави для стягнення з відповідача заборгованості по кредитній картці за номером « НОМЕР_2 » та відсутні підстави для стягнення заборгованості за іншими картками, оскільки позивачем суду не надано доказів правомірності нарахування відповідачу заборгованості за усіма одразу картками. Тобто, позивачем не доведено суду підстав для стягнення заборгованості за іншими картками, ніж « НОМЕР_2 », тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що представник позивача, звертаючись до суду з даним позовом у листопаді 2018 року, пропустив строк позовної давності у три роки, яка відраховувалася з 01 травня 2015 року (тобто з дня, наступного після закінчення строку дії картки « НОМЕР_2 »). Таким чином, у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за карткою « НОМЕР_2 » слід відмовити у зв`язку з пропуском поизвачем строку позовної давності.

Враховуючи наведене вище, у задоволенні позову слід відмовити повністю: у стягненні заборгованості за карткою « НОМЕР_2 » - у зв`язку з пропуском строку позовної давності, у стягненні заборгованості за іншими картками - за недоведеністю.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 вересня 2019 року.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», код в , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя М. М. Перекопський