Постанова

Іменем України

30 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 153/1200/17-ц

провадження № 61-44117св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року у складі судді Дзерина М. М. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 30 липня 2018 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 26 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 97 200,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору та сплатити проценти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0

26 червня 2007 року укладений між сторонами договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передані в іпотеку нежитлові будівлі, а саме: будинок електростанції, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , будинок кабінету з техніки безпеки, що знаходиться по

АДРЕСА_1 .

Також, 02 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 38 100,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору та сплатити проценти в порядку та на умовах передбачених цим договором.

За умовами договору іпотеки від 02 серпня 2007 року, укладеного між сторонами на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0, ОСОБА_2 передані в іпотеку нежитлові будівлі, а саме: будинок електростанції, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , будинок кабінету з техніки безпеки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а також передано в іпотеку земельну ділянку розміром 1,2965 га, кадастровий номер :03:001:0001, що знаходиться по

АДРЕСА_1 .

У зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту та процентів, сплати пені за вказаними кредитними договорами виникла прострочена заборгованість та банк звернувся із позовом до Ленінського районного суду

м. Вінниці про стягнення заборгованості.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2009 року у справі

№ 2-2509/09 позов АКІБ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2007 року № 0 у сумі 706 025,85 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 02 серпня 2007 року № 0 у сумі 282040,07 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

18 грудня 2013 року банк направив вимогу до спадкоємців на адресу Першої вінницької державної нотаріальної контори за останнім відомим банку місцем проживання боржника та на адресу Ямпільської державної нотаріальної контори за місцем знаходження вказаного вище предмету іпотеки. Також направлена вимога дружині померлого ОСОБА_1.

Виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості направлений до Центрального відділу ДВС м. Вінниця на виконання. У грудні 2016 року виконавчий лист повернутий без виконання у зв`язку із відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.

Станом на 17 серпня 2017 року рішення суду не виконано, заборгованість за вказаними кредитними договорами не погашена та становить 247 117,49 доларів США з яких: заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2007 року

№ 0 у розмірі 176 840,23 доларів США, складається із: 85 598,53 доларів США - заборгованість за кредитом та 91 241,70 доларів США - заборгованість за процентами нарахованим до 26 липня 2013 року; заборгованість за кредитним договором від 02 серпня 2007 року № 0 у розмірі 70 277,26 доларів США складається із: 34 017,87 доларів США - заборгованість за кредитом,

36 259,39 доларів США - заборгованість за процентами нарахованим до 26 липня 2013 року.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «УкрСиббанк» просило у рахунок погашення заборгованості у розмірі 247 117,49 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок електростанції, що знаходиться по АДРЕСА_1 знаходиться по

АДРЕСА_1 кабінету з техніки безпеки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку розміром 1,2965 га, кадастровий номер :03:001:0001, що знаходиться по АДРЕСА_1 встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України « Про іпотеку» за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем дійсно пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з цим позовом, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 30 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення. Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У вересні 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 30 липня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди правильно встановили фактичні обставини справи, проте передчасно дійшли висновку про пропуск строку позовної давності та належним чином не встановили дати з якої розпочався перебіг позовної давності (з урахуванням положень статті 1282 ЦК України), чим порушено положення статті 261 ЦК України та безпідставно застосовано положення частини четвертої статті 267 ЦК України.

У листопаді 2018 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшов відзив на касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк», у якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки судами правильно зазначено про сплив строк позовної давності.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно із договорами про надання споживчого кредиту

від 26 червня 2007 року № 0 та від 02 серпня 2007 року № 0 ОСОБА_2 зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті у сумі 97 200,00 доларів США та

38 100,00 доларів США.

У рахунок забезпечення кредитного зобов`язання між сторонами укладений договір іпотеки від 26 червня 2007 року за змістом якого предметами іпотеки є будинок електростанції, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу; цех каменеобробки, що знаходиться по

АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу; будинок кабінету з техніки безпеки, що знаходиться по

АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Ринкова вартість будинку електростанції, цеху каменеобробки та будинку кабінету з техніки безпеки станом на 26 червня 2007 року становить 981 844,00грн.

Згідно із договором іпотеки від 02 серпня 2007 року, предметами іпотеки є будинок електростанції, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу; цех каменеобробки, що знаходиться по

АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу; будинок кабінету з техніки безпеки, що знаходиться

по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу; земельна ділянка розміром 1,2965 га, кадастровий номер :03:001:0001 у межах згідно з планом, розташована на території Ямпільської міської ради Вінницької області по АДРЕСА_1, передана для роздрібної торгівлі та комерційних послуг. Земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ №718547 виданого Ямпільським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області 30 липня 2007 року. Експертна грошова оцінка земельної ділянки складає 385 449,00 грн. Загальна вартість предметів іпотеки становить 1 367 293,00 грн.

Приватним нотаріусом Ямпільського районного нотаріального округу Вінницької області накладено заборону відчуження предметів іпотеки, які вказані у договорах іпотеки від 26 червня 2007 року та від 02 серпня 2007 року.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19 травня 2009 року, яке набрало законної сили 30 травня 2009 року із ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитними договорами про надання споживчого кредиту від 26 червня 2007 року № 0 у сумі 706 025,85 грн, від 02 серпня 2007 року № 0 у сумі 282 040,07 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30 липня 2013 року серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.

Із ксерокопії Спадкової справи № 2/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею майна померлого ОСОБА_2 . Відповідно до заповіту складеного 16 листопада 2010 року у м. Вінниці, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів усе своє майно (у тому числі нерухоме, рухоме майно, а також всі належні йому грошові кошти (з урахуванням відсотків та компенсацій), що зберігаються на будь-яких рахунках у будь-яких банках у будь-якій валюті, тощо), де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він матиме право за законом - ОСОБА_1

18 грудня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» направило вимогу відповідачу та до нотаріальних контор, яку не задоволено спадкоємцем ОСОБА_1

Постановою державного виконавця від 16 грудня 2016 року серії ВП №46186976 виконавчий лист № 2-2509/2009, виданий 05 жовтня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці, повернуто стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника

ОСОБА_2 майна, на яке може бути звернено стягнення.

Із довідки розрахунку заборгованості за кредитом відповідно до договору

від 26 червня 2007 року № 0 судом встановлено, що станом на 17 серпня 2017 року заборгованість за кредитом становить 85 598,53 доларів США.

Із довідки розрахунку заборгованості за кредитом відповідно до договору

від 02 серпня 2007 року № 0 судом встановлено, що станом на 17 серпня 2017 року заборгованість за кредитом становить 70 277,26 доларів США.

До суду із зазначеним позовом ПАТ «УкрСиббанк» звернувся лише 14 вересня 2017 року, тобто через три роки і вісім місяців.

01 листопада 2017 року до початку розгляду справи по суті представник

ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Із ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28 грудня 2017 року встановлено, що здійснено заміну сторони виконавчого провадження боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 46186976 на його спадкоємця ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Нормативно-правове обґрунтування

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Отже, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про відмову у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності, оскільки 18 грудня 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» направило повідомлення-вимогу ОСОБА_1 , Першій вінницькій державній нотаріальній конторі та Ямпільській державній нотаріальній конторі Вінницької області про наявність кредиторської заборгованості у межах передбачених статтею 1281 ЦК України, проте до суду із цим позовом ПАТ «УкрСиббанк» звернулась у вересні 2017 року, тобто з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України строку позовної давності, про застосування якого представник відповідач подав відповідну заяву.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що суди правильно встановили фактичні обставини справи, проте передчасно дійшли висновку про пропуск строку позовної давності та належним чином не встановили дати з якої розпочався перебіг позовної давності (з урахуванням положень статті 1282 ЦК України), чим порушено положення статті 261 ЦК України та безпідставно застосовано положення частини четвертої статті 267 ЦК України, не заслуговує на увагу, оскільки кредитор звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості змінив строк виконання основного зобов`язання, отже, і змінив початок перебігу позовної давності, тому перебіг строку позовної давності за договором іпотеки необхідно обраховувати саме із моменту звернення кредитора до суду за захистом порушених прав.

Отже, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

При цьому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що всі платежі нараховані банком до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто до дати смерті ОСОБА_2 , тому саме із цієї дати розпочався відлік строку позовної давності для пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором і відповідно про звернення стягнення на предмет іпотеки є помилковим, оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, проте такі висновки не призвели до неправильного вирішення справи.

Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким судом надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, тому суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення залишенню без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 30 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик