Справа № 750/8735/19
Провадження № 4-с/750/21/19
19 вересня 2019 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,
з участю: секретаря судового засідання - Хамайко С. В., боржника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Васильєва Антона Сергійовича про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України,
заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 ,
02.08.2019 ОСОБА_1 (далі боржник) звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Васильєва А. С. (далі суб`єкт оскарження) з приводу винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України до погашення боржником заборгованості по аліментам, яку останній просив скасувати.
В обґрунтування скарги боржник зазначив, що суб`єкт оскарження не роз`яснив йому з якої суми заробітку слід обчислювати платежі по аліментам, у зв`язку з чим він здійснював розрахунок і оплату аліментів виходячи з мінімальної заробітної плати, що призвело до виникнення заборгованості про існування якої суб`єкт оскарження ніколи не повідомляв.
Боржник вважає, що оскаржувана постанова обмежує його права та можливість працевлаштування за кордоном, що, в свою чергу, унеможливлює погашення заборгованості по аліментам.
У судовому засіданні боржник скаргу підтримав і наполягав на задоволенні.
Суб`єкт оскарження і стягувач не з`явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд скарги за їхньої відсутності та просили відмовити в її задоволенні як безпідставної.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.08.2015 (цивільна справа № 750/6579/15-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 08.07.2015 і до повноліття дітей; на підставі цього рішення 21.08.2015 судом видано виконавчий лист № 750/6579/15-ц, який перебуває на примусовому виконанні у суб`єкта оскарження.

Здійснюючи примусове виконання рішення суду, 19.07.2019 суб`єкт оскарження склав розрахунок заборгованості заявника по аліментам за період з січня 2016 року по червень 2019 року включно, який становить 60098 грн 24 коп.; на підставі розрахунку суб`єкт оскарження виніс постанову про обмеження боржника в праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 4, 5).

Копію вказаної постанови боржник фактично отримав 29.07.2019 (а.с. 6, 7), а тому вважається таким, що не пропустив строк її оскарження, встановлений пунктом «а» частини першої статті 449 ЦПК України.

Вирішуючи скаргу боржника по суті суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 1291 Конституції України судове рішення ухвалюється іменем України; судове рішення є обов`язковим для виконання.

Таким чином, належне виконання рішення суду про сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей є обов`язком боржника, який підлягає виконанню незалежно від роз`яснення йому державним виконавцем прав і обов`язків боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментам (а.с. 5), боржником взагалі не сплачено аліменти за березень, квітень 2016 року, за лютий 2017 року, за лютий 2018 року та за березень 2019 року, а всього за 6 місяців; розмір інших платежів є значно меншим від встановленого законом.

За таких обставин, у суб`єкта оскарження були законні підстави для винесення постанови про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по аліментам.

При цьому суд не бере до уваги позицію боржника про порушення постановою його права на вільний виїзд за межі України, оскільки за приписом статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право свободи пересування не є абсолютним і може бути обмеженим з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В даному випадку тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України обумовлено необхідність захисту прав та інтересів його неповнолітніх дітей, які залишилися без належного матеріального утримання з боку боржника як батька.

Виходячи з наведеного, скарга боржника є такою, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 258-261, 450, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії на постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Васильєва Антона Сергійовича про встановлення тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за кордон відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів від дня її проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев