Справа № 199/3784/19
(2/199/2495/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

„09 вересня 2019 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради про визнання договору міни дійсним, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу про визнання дійсним договору міни та про визнання права власності за позивачем та її донькою в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 . Позов обґрунтований тим, що позивач та її малолітня донька проживають за адресою: АДРЕСА_1 ; вказана квартира раніше належала ОСОБА_6 , який до 18.08.2007 р. проживав у цій квартирі разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_3 та їхніми дітьми: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (факт їхнього проживання однією сім`єю та встановлення батьківства був підтверджений рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2010 р., що набрало законної сили 01.03.2012 р.). До придбання квартири позивач мешкала у АДРЕСА_2 . Познайомившись із ОСОБА_6 (останній бажав жити за містом та придбати для себе та своєї сім`ї будинок), вони домовилися про обмін житлового будинку на його квартиру з доплатою позивачем в розмірі 20 000,00 дол. США.

18.08.2007 р. між ОСОБА_3 (перебували з ОСОБА_6 в цивільному шлюбі), ОСОБА_6 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з іншої сторони, був укладений договір міни, відповідно до якого позивач обміняла житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який належав їй, на квартиру АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_6 з доплатою в розмірі 20 000,00 дол. США, про що був складений письмовий договір міни. Сторони за даним договором домовилися оформити всі правовідносини, надавши один одному повноваження на оформлення квартири та будинку на себе, оформивши один на одного довіреності: ОСОБА_6 видав довіреність ОСОБА_1 від 15.08.2007 р., посвідчену 7 ДДНК, зареєстровану в реєстрі за №5688, а позивач видала довіреність на цивільну дружину ОСОБА_6 - ОСОБА_3 від 15.08.2007 р. посвідчену 7 ДДНК, зареєстровану в реєстрі за №5692. ОСОБА_3 видала довіреність позивачу для оформлення та отримання ідентифікаційного номеру від 15.08.2007 р., зареєстровану в реєстрі за № 5687, посвідчену 7 ДДНК.

08.02.2008 р. ОСОБА_6 видав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність на отримання необхідних документів, укладення та підписання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 у встановленому законом порядку.

Фактично передача грошей та майна (були передані ключі від квартири і від будинку та документи на квартиру і будинок) відбулася у серпні 2007 р.

Позивач почала користуватися квартирою, як своєю власністю; в свою чергу, ОСОБА_6 разом з сім`єю: цивільною дружиною та дітьми почали користуватися житловим будинком АДРЕСА_2 .

Сторони один до одного претензій щодо фактичного укладеного договору не мали.

ОСОБА_6 знявся з квартирного обліку в квартирі 28.12.2007 р. та зареєстрував місце проживання 31.01.2008 р ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно якої ОСОБА_6 з 31.01.2008 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Вільненської сільської ради від 11.04.2008 р. за № 707 ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 дійсно проживають в АДРЕСА_2 .

Після здійснення обміну житлом позивач з вересня 2007 р. стала проживати разом зі своїм чоловіком ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 р ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилася донька ОСОБА_11 (рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2008 р. було встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідним батьком ОСОБА_12 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ними були здійснені витрати на переїзд та капітальний ремонт квартири.

Факт проживання позивача з ОСОБА_10 у кв. АДРЕСА_3 з вересня 2007 р. підтверджується рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2008 р. по справі № 2о- 184/08.

Згідно довідки з житлово-експлуатаційної організації від 10.12.2008 р. встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2007 р.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, нотаріальне посвідчення договору міни могло б бути здійснено у той же день, але позивачу було необхідно отримати дозвіл органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради на купівлю 1/2 частини квартири від імені малолітньої доньки, отримання якого і відстрочило продаж квартири.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2008 р. було встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідним батьком ОСОБА_12 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 .

07 квітня 2008 р. ОСОБА_6 був отриманий Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 18399020, який був необхідний для переоформлення квартири, в примітці Витягу було вказано: «Для продажу в цілому Витяг був дійсний на протязі трьох місяців.

Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 16 травня 2008 р. за № 157/2 ОСОБА_1 було надано дозвіл, як законному представнику малолітньої ОСОБА_5 , на купівлю в рівних частках квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на своє ім`я і малолітньої доньки та надано дозвіл на підписання договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири від імені ОСОБА_5 .

Уклавши письмовий договір міни та чекаючи рішення виконкому Амур- Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради щодо надання згоди на купівлю Ѕ частини квартири від імені малолітньої доньки для нотаріального посвідчення договору міни, позивач через деякий час дізналася про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер.

Про смерть ОСОБА_6 позивача ніхто не повідомляв, з ОСОБА_3 , цивільною дружиною ОСОБА_6 , позивач не спілкувалася після здійснення переїзду до квартири.

Квартира АДРЕСА_3 є єдиним місцем мого проживання та місцем проживання моєї неповнолітньої дитини.

На переконання позивача вона разом зі своєю дитиною ОСОБА_5 є добросовісними набувачами кв. АДРЕСА_3 на законних підставах: квартира була придбана позивачем за гроші, передані ОСОБА_6 та його цивільній дружині ОСОБА_3 , з отриманням дозволу органу опіки та піклування на купівлю квартири від імені неповнолітньої дитини.

Позивач звертається до відповідача ОСОБА_2 через те, що саме на неї була видана довіреність на укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, та до ОСОБА_3 , оскільки саме вона виступала стороною у договорі міни квартири на будинок, та до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 через те, що вони є спадкоємцями ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що встановлено рішенням від 15 січня 2010 р. Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (справа №2о-131/09), яким встановлено факт батьківства ОСОБА_6 стосовно трьох його дітей: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Позовна заява містить вимоги про визнання дійсним договору міни від 18.08.2007 року, укладеного письмово між ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з іншої сторони, квартири АДРЕСА_3 та визнання в рівних частках право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по Ѕ часток за кожною.

Відповідач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні позов визнали повністю та не заперечували проти його задоволення, надали пояснення, аналогічні викладеному позивачем у позові.

Представник третьої особи не скористався правом брати участь в судовому засіданні; в окремо поданій заяви просив розглядати справу у його відсутність.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли із договору міни.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 368 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення.

Частиною 1 ст. 220 ЦПК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги) (ч. 5 ст. 715 ЦК України).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору міни (ч. 6 ст. 715 ЦК України).

За положенням ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відтак, укладений в даній справі правочин від 18.08.2007 є нікчемним.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 220 ЦК України однією з умов визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення правочину.

Як встановлено судом, правочин від 18.08.2007 не був нотаріально посвідчений та суду не було надано доказів у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження ухилення іншої сторони від його нотаріального посвідчення та доказів на підтвердження того, що на даний час така можливість втрачена.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позову про визнання договору міни дійсним, суд виходить з того, що закон пов`язує можливість визнання договору дійсним за умови, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Виходячи з наведеного, укладення договору у простій письмовій формі (тоді як нотаріальне посвідчення договору є обов`язковим), при наявності якої може бути визнаний дійсним нікчемний договір від 18.08.2007, та при відсутності доказів (ст.ст. 76-80 ЦПК України) на підтвердження висловлених позивачем суду доводів щодо неможливості іншою стороною вчасно звернутися для нотаріального посвідчення договору станом на дату звернення із позовом до суду (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), текст якого взагалі викладається на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків (п. 1 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N296/5), не є тією умовою, за наявності якої може бути визнаний дійсним нікчемний договір.

Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження підстав пред`явлення вказаного позову саме до визначеного позивачем кола відповідачів ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ): оскільки відповідно до договору міни від 18.08.2007 сторонами вказаного правочину були ОСОБА_3 і ОСОБА_6 з одного боку, та ОСОБА_1 з іншого, та позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували право власності вказаних осіб - ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на спірне нерухоме майно, в тому числі і відповідача ОСОБА_2 ; разом з тим, правонаступництво ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в даних правовідносинах ОСОБА_3 не допускається.

На підтвердження вказаного позивачем в судовому засіданні надавалася незавірена копія рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2013 з відміткою «Рішення суду скасовано. Рішення апеляційного суду від 15.10.2013».

Вказаний доказ суд розцінює, як неналежний.

Інших доказів позивачем на підтвердження своїх вимог не надано.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову в обраний позивачем спосіб (ст. 16 ЦК).

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, мають бути віднесені на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст. 13, 19, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на позивача.

Дата складення повного судового рішення 19 вересня 2019 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

09.09.2019