ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/211/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Прилуцький В.О. Доповідач в апеляційній інстанції Новіков О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року (повний текст ухвали складено 27 червня 2019 року) у складі судді Прилуцького В.О. у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби (МВ ДВС) Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Пиндика Сергія Володимировича, :

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивував тим, що на виконанні в Смілянському МВ ДВС перебував виконавчий лист №2-22/2011 від 8 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів в сумі 44 гривні. Виконавче провадження по вказаному виконавчому листу було відкрито 14 січня 2014 року.

Оскільки, в наданий для виконання строк боржник не сплатив грошові кошти, він звернувся до Смілянського МВ ДВС з вимогою про повідомлення причин невиконання рішення суду.

Листом від 24 січня 2019 року відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області його повідомлено, що 13 травня 2015 року виконавче провадження №41453159 було завершено та знищено.

Однак постанови про завершення виконавчого провадження стягувачу направлено не було. 14 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду про видачу дублікату виконавчого листа №2-22/2011 від 8 листопада 2011 року. 11 березня 2019 року такий було направлено до Смілянського МВ ДВС для виконання.

15 березня 2019 року виконавчий лист було повернуто йому без прийняття до виконання у зв`язку з несплатою авансового внеску. Вважає, що дії державного виконавця є незаконними та такими, що порушують його права, передбачені Конституцією України. Просив суд визнати неправомірним повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС Пиндика С.В. від 14 березня 2019 року № 4395 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; скасувати вказане повідомлення (рішення) головного державного виконавця; зобов`язати останнього відновити виконавче провадження за виконавчим листом №2-22/2011 року про стягнення на його користь з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 44 гривні, поновити йому строк подання виконавчого документу до виконання та витребувати у боржника ОСОБА_2 дату народження, ІПН або серію та номер паспорта. Та надати виконавчий лист, який відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги.

Суд мотивував своє рішення тим, що скарга є необґрунтованою, державний виконавець діяв відповідно до вимог закону України «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_1 не додав до дублікату виконавчого листа доказів того, що він є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати авансового внеску, а тому відповідно до вимог ст. 4 вказаного Закону державний виконавець виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Стосовно інших вимог скарги ОСОБА_1 суд зазначив, що скаржник не надав докази, що строки пред`явлення виконавчого документа зупинялися, поновлювалися, а строк пред`явлення виконавчого документа сплинув 14 жовтня 2014 року. Крім того, суд не вправі зобов`язувати державного виконавця відновити виконавче провадження, оскільки відповідно до закону «Про виконавче провадження» такі дії можуть здійснювати лише державні виконавці.

Ухвала оскаржена ОСОБА_1. в апеляційному порядку з посиланням на її незаконність та необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішенням Конституційного Суду України від 15.05.2019 визнано неконституційною норму ч. 2 ст. 26 закону України «Про виконавче провадження», якою визначено розміри авансового внеску, який стягувачі мають сплатити при примусовому виконанні рішення. На думку апелянта, державний виконавець, повернувши виконавчий лист через несплату авансового внеску, порушив його законні права на виконання судового рішення про стягнення на його користь 44 грн.

Звертає увагу, що йому не було направлено постанову від 16.06.2014, якою виконавче провадження було завершено, а відтак висновок суду, що строк пред`явлення виконавчого документа сплинув 14 жовтня 2014 року є безпідставним. Вважає невідповідаючим дійсності висновок суду про те, що питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу має подаватися окремо заявою до пред`явлення виконавчого документу до органу виконавчої служби, так як скаржник просив в скарзі саме поновити строк подання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 44 грн. Крім того, суд порушив ст. 450 ЦПК України, оскільки розглянув скаргу через два місяці після звернення до суду.

Просить скасувати ухвалу від 25 червня 2019 року та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2014 року старшим державним виконавцем Смілянського МВ ДВС Тетерещенко І.І. було відкрито виконавче провадження №41453159 про примусове виконання виконавчого листа №2-22/2011 виданого 8 листопада 2011 року Смілянським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44 гривні судових витрат (а.с. 4).

4 березня 2019 року Смілянським міськрайонним судом видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 по 44 гривні судових витрат з кожного (а.с. 5).

Повідомленням головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області Пиндик С.В. від 14.03.2019 повернуто виконавчий лист №2-22/2011 виданий 4 березня 2019 року Смілянським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 44 гривні у зв`язку з ненаданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску (а.с. 6).

Повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання скаржник отримав поштою 9 квітня 2019 року (а.с. 7).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Аналогічна вимога передбачена ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України від 02.04.2012 р. № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до п. 2, 6, 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється із дня його повернення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Вказана норма закону викладена в Розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Заточний В .П. із такою заявою до суду першої інстанції перед пред`явленням виконавчого листа до виконання не звертався.

Із поновленням строку на подання виконавчого документа звернувся тільки при подачі скарги на дії державного виконавця.

Оскарження дій державного виконавця передбаченого Розділом VІI «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Тому суд першої інстанції не мав можливості розглянути заяву про поновлення строку подання виконавчого документа, оскільки така заява подана із порушенням процесуального законодавства.

Виконавче провадження було завершено 13 травня 2015 року. Вказані дії державної виконавчої служби Заточний В.П. не оскаржував. Із заявою про пред`явлення виконавчого листа до виконання звернувся 11 березня 2019 року після 3 років 10 місяців.

Тому дії державного виконавця по поверненню виконавчого листа не суперечать закону.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право стягувача, який пропустив строк пред`явлення документа до виконання, звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотки суми, що підлягає стягненню.

Від сплати авансового внеску звільняються особи із інвалідністю І та ІІ групи.

Відповідно до пенсійного посвідчення, виданого 17 лютого 2011 року ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно. Вказану копію довідки ОСОБА_1 до заяви про направлення виконавчого листа до виконання не надав.

Рішенням Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державного виконання судового рішення) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами. Положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже положення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» втратили чинність із 15 травня 2019 року.

На час постановлення повідомлення про повернення виконавчого документа, тобто на 14 березня 2019 року, вказана норма Закону була чинною.

В порушення вказаних норм Закону ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття виконавчого документа. Виконавчий лист не відповідав п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого листа, поданий із пропущенням строку на його пред`явлення і вказаний строк судом не поновлявся, при подачі виконавчого листа не надав копію документа, на підставі якого він звільнявся від сплати авансового внеску.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні скарги. Достатніх підстав для скасування або зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Судді: