Справа № 541/781/19
Номер провадження 2/541/607/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 вересня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря - Ніколаєнко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про встановлення факту набуття будинковолодіння на праві власності та визнання права власності на спадкове майно,-

установив:

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миргороді за місцем свого проживання помер її чоловік ОСОБА_2 . За життя останній 23 березня 2000 року за договором купівлі-продажу НМ-2007, укладеного в Українській універсальній біржі придбав у ОСОБА_3 будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Під час укладення зазначеного договору, останній в нотаріальному порядку не посвідчувався. В строк до шести місяців з дати смерті спадкодавця ОСОБА_2 вона звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини як спадкоємець за законом. Приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. відмовив позивачці в оформленні спадщини по причині відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 прохала суд постановити рішення, яким встановити факт набуття ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 23 березня 2000 року, укладеного між ним та ОСОБА_3 через Українську універсальну біржу і зареєстрованого в Лубенському Міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 50 за реєстровим номером 283 ; визнати за нею ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, до суду подала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, справу просила розглянути у її відсутність (а.с.30).

Представник відповідача Миргородської міської ради Синельник Н.А., що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 28) в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовної заяви не заперечувала (а.с. 27).

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 - чоловік позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6,7). З свого життя ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу №НМ-0027 від 23 березня 2000 року) (а.с.8). Вказане право власності житловий будинок зареєстроване на Лубенському міжміському бюро технічної інвентарізації в Реєстровій книзі 50 за № 283 (а.с.8).

Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 будинковолодіння, а останній сплатив їй обумовлену грошову суму вартості нерухомого майна.

Отже, суд приходить до висновку, що після укладення та реєстрації договору на товарній біржі сторони виконали усі умови договору.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В той же час, суд встановив, сторони не посвідчували договір нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди даний договір зареєстрований на Біржі нерухомості «Українська Універсальна біржа» і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 2000 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконав угоду, оскільки продавцю було передано гроші за будинок, останній вступив у право володіння нерухомістю.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 Закону України "Про власність", діючого на момент укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 набув право власності будинковолодіння АДРЕСА_1 , судом встановлено факт набуття ОСОБА_2 право власності на зазначене будинковолодіння, а отже за таких підстав заявлений в цій часині позов підлягає задоволенню.

Щодо вирішення позовних вимог про визнання права власності на спірний будинок в порядку спадкування, суд дійшов наступних висновків.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема на будинковолодіння АДРЕСА_1 . За свого життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не склав. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину та є єдиним спадкоємцем, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. (а.с.24).

З метою отримання свідоцтва про спадщину за законом позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Гіля Д.В., однак отримала відмову, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірний будинок (а.с.9).

Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 26.03.2019 року №416-Т станом на 31.12.2012 року право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу № НМ-0027 від 23.03.2000 року зареєстрованого на Українській універсальній біржі (а.с.13).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджують право власності спадкодавця на спірне спадкове майно, перешкоджає позивачу ОСОБА_1 оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

В зв`язку з тим, що позивач наполягає на не стягненні з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 227 ЦК України (1963 р.), ст.ст. 1216-1218 ЦК України, ст.12 Закону України "Про власність", ст.ст. 12, 13; 81; 62; 141; 258; 264; 265, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт набуття ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 23 березня 2000 року, укладеного між ним та ОСОБА_3 через Українську універсальну біржу і зареєстрованого в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 50 за реєстровим номером 283.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а саме на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «А»-1 загальною площею 57,9 кв.м, житловою площею 27,9 кв.м. вартістю 64561 гривні, погребу «б2» вартістю10226 грн., літньої кухні-сараю «Б» вартістю 16967 грн., навісу «Д» вартістю 4500 грн., убиральні «Е» вартістю 5383 гривні, навісу «К» вартість 5598 грн., огорожі № 4 вартістю 18757 грн., огорожі № 5 вартістю 22111 грн., ями вигрібної №6 вартістю 2725 грн., трубопроводу №7 вартістю 1253 грн., вимощення №8 вартістю 5387 грн., всього на загальну суму 157468 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський