ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8333/19 Справа № 199/780/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2019 року про призначення додаткової судової економічної експертизи у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 2-4), позовні вимоги якого в подальшому було збільшено (т. 3 а.с. 6-7).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року заявлені позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк" задоволено в повному обсязі (т. 3 а.с. 129, 131-134).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року в частині стягнення заборгованості по відсоткам змінено, рішення в частині стягнення пені скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні відмовлено, рішення в частині судових витрат змінено, в іншій частині рішення залишено без змін (т. 4 а.с. 28, 30-32).

Постановою Верховного суду від 27 березня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2017 року в частині стягнення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитними коштами скасовано, справу передано в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 4 а.с. 78-82).

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи (т. 4 а.с. 113-115).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2019 року клопотання ОСОБА_1 задоволено частково, призначено у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту та процентів додаткову судову економічну експертизу, на вирішення експертизи поставлено наступні запитання: 1. Який розмір коштів, сплачених ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» в рахунок сплати комісій та інших платежів, які не передбачені умовами кредитного договору від 11.01.2007року № 490021704? 2. Який розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» по тілу кредиту та процентам за кредитним договором від 11.01.2007року № 490021704, становив станом на 11 січня 2013 року? 3. Який розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Альфа-Банк» по тілу кредиту та процентам за кредитним договором від 11.01.2007року № 490021704, становив станом на 29 грудня 2014 року? та зупинено провадження у справі (т. 4 а.с. 117).

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу в частині питань віднесених на вирішення судової економічної експертизи, в обгрунтування якої зазначає, що суд першої інстанції порушено основоположні принципи національного та міжнародного цивільного процесуального законодавства - рівність сторін, верховенство права та диспозитивність, що, в свою чергу, обмежило відповідача у закріпленому ст. 43 ЦПК України праві на постановлення експерту питання та привело до неможливості з`ясування обставин на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень (т. 4 а.с. 119-128).

ПАТ «Альфа-Банк» не скористалося своїм правом на подання відзиву.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про призначення судової економічної експертизи суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням висновку експертизи, який наявний в матеріалах цивільної справи, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання та призначення у даній справі додаткової експертизи в частині питань що стосуються предмету доказування.

Згідно ст. 103 ЦПК України експертиза у справі призначається за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, розяснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобовязаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Відповідно до ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Верховний суд в мотивувальній частині постанови від 27 березня 2019 року, зазначає, що умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит до 11 січня 2013 року нарахування відсотків за користування кредитними коштами після спливу вказаного терміну суперечить приписам ст. 1048 ЦК України, оскільки з 12 січня 2013 року права та інтереси банку мають забезпечуватись шляхом застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, розмір заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами станом на 11 січня 2013 року судами не встановлено. А також зазначено, що передчасним також є висновок судів про солідарну відповідальність позичальника та поручителя, оскільки судами взагалі не досліджено строки та умови дії та припинення договору поруки, тоді як встановлення зазначених обставин є необхідним для правильного вирішення вказаного спору в цій частині.

Верховний суд в своїй постанові від 27 березня 2019 року дійшов до висновку, що оскаржені судові рішення щодо солідарної відповідальності відповідачів за кредитними зобов`язаннями, а також щодо розміру заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, ухвалено судами внаслідок неповного дослідження та оцінки всіх доказів у справі, що мають значення для правильного вирішення спору, тому скасував рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами та передав справу до суду першої інстанції на новий розгляд в цій частині.

Дослідивши наведені обставини та враховуючи приведені норми процесуального закону колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції визначаючи питання, з яких має бути проведена експертиза, виходив з врахуванням вказівок Верховного суду зазначених в постанові від 27 березня 2019 року, а також предмету доказування у вказаній цивільній справі, вірно визначив питання, які необхідно поставити експерту на вирішення, для повного всебічного та неупередженого вирішення даної справи.

Ухвала суду першої інстанції від 20 червня 2019 року постановлена з дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її зміни.

Доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами ухвали суду, які наведені в її обґрунтування.

Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2019 року підлягає залишенню без змін.

керуючись ст.ст.367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров