Справа № 545/2378/19
Провадження 2/545/1194/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2019 Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшли матеріали позову (справа №545/2378/19, провадження №2/545/1194/19) за позовом ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.

До початку з`ясування обставин у справі суддя Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г. заявив самовідвід від розгляду зазначеної справи на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України з метою недопущення виникнення у сторін сумнівів в його неупередженості та об`єктивності при розгляді справи, з тих мотивів, що в його провадженні перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Микільської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про визнання права на земельну частку пай, в порядку спадкування та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Микільської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та визнання права на земельну ділянку (справа № 545/3245/17, провадження № 2/545/156/18), рішення по якій скасовано Полтавським Апеляційним судом, та відмовлено в задоволенні позовів.

Також перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, ухвалою суду від 04.06.2019 року позов повернуто позивачу за заявою позивача.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення.

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах «розсудливого спостерігача». В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

В зв`язку з даними обставинами, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України заявлений по справі самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Заяву судді Потетій А.Г. про самовідвід по справі №545/2378/19, провадження №2/545/1194/19, за позовом ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити.

Передати справу №545/2378/19, провадження №2/545/1194/19 за позовом ОСОБА_1 до Микільської сільської ради Полтавського району, третя особа Полтавська районна державна нотаріальна контора, про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування до канцелярії суду для повторного авто розподілу на підставі ст. 33 ч. 1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Г.Потетій