Справа № 163/1221/19 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Провадження № 22-ц/802/926/19 Категорія: 82 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

його представника Хомича ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , Відділ у справах дітей, сім`ї та молоді Любомльської міської ради Волинської області, про видачу обмежувального припису, за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 08 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

03 липня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що зі ОСОБА_1 вони до 08.07.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу вони продовжують спільно проживати по АДРЕСА_1 , але нею подано позов про виселення ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 робить неможливим їх спільне проживання у будинку, оскільки вживає алкоголь, під дією якого вона з дітьми страждають від погроз фізичною розправою. Вона неодноразово змушена була викликати поліцію, після чого на ОСОБА_1 складалися відповідні протоколи та він притягувався до адміністративної відповідальності.

У зв`язку із тим, що протиправні дії з боку ОСОБА_1 не припиняються, зважаючи на неодноразове побиття та погрози розправою, побоюючись за власне життя та життя дітей, у присутності яких відбуваються такі події, просила видати обмежувальний припис, яким протягом шести місяців заборонити ОСОБА_1 : перебувати у місці спільного проживання (перебування) на АДРЕСА_1 із нею та дітьми; наближатися ближче ніж на 100 метрів до цього ж місця проживання (перебування) її та дітей; заборонити вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 08 липня 2019 року заяву задоволено частково.

Видано щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає по АДРЕСА_1 обмежувальний припис строком на 3 (три) місяці із визначенням наступних заходів:

- заборонено ОСОБА_1 перебувати у місці спільного проживання (перебування) із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та їх спільними дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 ;

- заборонено ОСОБА_1 наближатися ближче 100 (ста) метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 та їх спільних дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 ;

- заборонено ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах або контактувати через інші засоби зв`язку із ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб.

У решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі заінтересована особа ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_3 , посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відділ у справах дітей, сім`ї та молоді Любомльської міської ради Волинської області відзив на апеляційну скаргу не подавав.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Крім того, заявник ОСОБА_3 та заінтересована особа Відділ у справах дітей, сім`ї та молоді Любомльської міської ради Волинської області надіслали письмові клопотання, у яких, зазначивши про причини неявки, просять розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши ОСОБА_1 та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із триваючого і системного характеру протиправних дій ОСОБА_1 , для запобігання ризику продовження останнім таких дій по відношенню до заявниці і дітей та з метою захисту їх прав і свобод дійшов висновку про наявність підстав для видачі обмежувального припису.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, оскільки вони зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 08.07.2016 (а.с.5).

У шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7).

Усі вони проживають у спільному будинку на АДРЕСА_1 (а.с.10).

Із матеріалів справи вбачається, що факт неправомірних дій ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 належним чином підтверджено лише копією постанови суду від 12.03.2018, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.19), тобто за вчинені дії ним понесено адміністративну відповідальність. Крім того, ця відповідальність понесена задовго до звернення із заявою.

За постановою суду від 17.06.2016 (а.с.18) на дату звернення ОСОБА_3 із цією заявою 03.07.2019, ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.39 КУпАП вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню.

Будь-які інші належні та допустимі докази про вчинення насильства ОСОБА_1 заявником не надані.

Із повідомлення Любомльського відділу поліції від 27.06.2019 вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово викликала працівників поліції, які проводили профілактичну бесіду (а.с.9).

Разом із тим, зазначене повідомлення не містить доказів про те, що ці виклики були пов`язані саме із умисними діями ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 , не містять даних про те, які саме дії вчинялися, чи були вони ініційовані саме ОСОБА_1 або чи не є такі дії наслідком неправомірних дій і зі сторони ОСОБА_3 і чи можна перераховані виклики пов`язувати саме із насильством у сім`ї.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Наявними матеріалами справи не встановлено випадків, які б можна було охарактеризувати як домашнє насильство зі сторони ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 та їх обох дітей, а також ризиків настання насильства у майбутньому.

Натомість, матеріалами справи встановлено наявність між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тривалих неприязних особистих стосунків, а поясненнями ОСОБА_1 у судовому засіданні та відзивом ОСОБА_3 на апеляційну скаргу підтверджено наявність між ними спору щодо володіння спільним будинком та правом проживання у ньому.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для видачі обмежувального припису зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 08 липня 2019 в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у заяві ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , Відділ у справах дітей, сім`ї та молоді Любомльської міської ради Волинської області, про видачу обмежувального припису.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді