КИЇСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 359/3995/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9525/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Борець Є.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором підряду,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» - Богдана Сергія Володимировича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року,

встановив:

у травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про приєднання до газових мереж від 26 травня 2015 року в розмірі 9 108 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 26 травня 2015 року між ним та відповідачем було укладено Договір на приєднання до газових мереж, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався протягом трьох календарних днів з дня підписання Договору внести передоплату у розмірі 100% загальної вартості всього об`єму робіт, а ПАТ «Київоблгаз» в свою чергу зобов`язався приєднати об`єкт замовника до схеми зовнішнього газопостачання та здійснити підключення.

Позивач зазначав, що відповідачем на підтвердження сплати вартості робіт було надано квитанцію про оплату, після чого він виконав свої зобов`язання за договором та здійснив підключення до газових мереж. Вказував, що оплату ОСОБА_1 було здійснено через відділення ПАТ «Банк Національний Кредит» 26 травня 2015 року, у який згодом було введено тимчасову адміністрацію, а тому грошові кошти на рахунок позивача так і не надійшли. У зв`язку з викладеним, вважав, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, а тому просив стягнути на свою користь заборгованість за договором.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були доведені позовні вимоги, заявлені до відповідача.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 526 ЦК України та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України».

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що відповідач порушив умови договору, оскільки оплата робіт на рахунок позивача не надійшла, а тому з нього підлягає стягненню 9 108 грн. Однак, такі доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, муж ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» та ОСОБА_1 26 травня 2015 року було укладено Договір №484 на приєднання до газових мереж.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 4.3 розділу IV вказаного Договору ОСОБА_1 зобов`язався сплатити 100% передоплату протягом трьох робочих днів з дня його підписання, а ПАТ «Київоблгаз», в свою чергу, зобов`язався забезпечити у термін до 90 календарних днів забезпечити приєднання об`єкта до газової мережі за умови своєчасної оплати, передбаченої розділом IV Договору.

Матеріали справи містять копію Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31 липня 2015 року, з якого вбачається, що сторонами Договору було виконано його умови.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначав, що на підтвердження оплати вартості робіт за Договором ОСОБА_1 надав копію квитанції про сплату 9 108 грн. на рахунок позивача, визначений у Договорі, однак вказані кошти перераховані так і не були, оскільки до банку, через який було здійснено переказ, було введено тимчасову адміністрацію.

Разом з цим, коли саме позивачем була виявлена відсутність коштів на рахунку за вказаним договором, він не вказує, як і про те, у зв`язку з чим ним були виконані умови договору за відсутності відповідної оплати.

Згідно з ст. 1091 Цивільного кодексу України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

У відповідності до ст.1092 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

У відповідності до п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

За правилом п.24.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Відповідно до пунктів 8.2. та 8.3. статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Відповідно до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні затвердженої Постановою Правління Національного банку України №103 від 25 вересня 2018 року (далі - Інструкція) банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за рахунками на сплату платежів - від фізичних осіб на користь юридичних осіб. (підпункт 2 пункту 128 Розділу VI Інструкції)

Банк (філія, відділення) зобов`язаний надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства України, умов договору, внутрішньобанківських правил, правил платіжної системи. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: 1) найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію; 2) дату здійснення касової операції (час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час" - у разі здійснення касової операції в післяопераційний час); 3) підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку; 4) відбиток штампа або ЕП працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Відбиток печатки банку (філії, відділення) не є обов`язковим (пункт 135 Розділу VI Інструкції).

Крім того, суд звертає увагу на те, що оплату коштів за договором ОСОБА_1 було здійснено шляхом переказу коштів через ПАТ «Банк Національний Кредит» 26 травня 2015 року, тоді як тимчасова адміністрація у вказаному банку була запроваджена з 08 червня 2015 року по 30 серпня 2015 року, а термін здійснення ліквідації банку визначено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з 31 серпня 2015 року по 31 серпня 2020 року.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_1 виконав покладені на нього зобов`язання з внесення повної оплати вартості робіт за Договором шляхом переказу готівкових коштів на рахунок позивача. Крім того, з урахуванням наведених положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» з моменту закінчення ініціювання переказу готівкових коштів відповідач був позбавлений можливості перевірити зарахування коштів на рахунок позивача, а такий обов`язок, відповідно, покладається на позивача.

При зверненні до суду з позовом та апеляційною скаргою позивачем не наведено переконливих доводів з приводу того, у зв`язку з чим ним не було перевірене зарахування коштів на власний рахунок перш ніж приступити до виконання робіт, яке відповідно до умов договору можливе лише після оплати повної їх вартості.

За таких обставин підстави вважати, що відповідачем умови договору виконані не були - відсутні.

Разом з тим, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні було зроблено висновок про те, що позивачем відсутність коштів на рахунку була виявлена зі спливом значного проміжку часу у зв`язку з його халатною недбалістю, з яким колегія суддів погодитись не може, оскільки службова недбалість відповідно до положень КК України є злочином у сфері службової діяльності і встановлення відповідних обставин в порядку цивільного судочинства є неприпустимим.

Згідно з ч.4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду слід змінити, виключивши з мотивувальної його частини високо суду про недбалість позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» - Богдана Сергія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року змінити та виключити з мотивувальної частини рішення речення: «Негативні наслідки такої халатної недбалості повинні бути покладені саме на ПАТ «Київоблгаз», а не на ОСОБА_1 , який є лише споживачем та перебуває в нерівному з позивачем становищі.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді