Провадження №2/265/473/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача -Андрєєвської О.Г.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального закладу «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що з 01 вересня 2011 року по 06 листопада 2018 року він працював керівником гуртка КЗ «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» департаменту освіти Маріупольської міської ради. Наказом №125-к від 06 листопада 2018 року він був звільнений за прогул без поважної причини, на підставі п.4 ст. 40 КЗпПУ, у зв`язку із відсутністю на робочому місці в період з 24.09.2018 року по 05.11.2018 року без поважної причини. Своє звільнення вважає незаконним у зв`язку з тим, що у вказаний період з 24.09.2018 року по 05.11.2018 року він знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Маріуполя» та копіями записів з медичної картки амбулаторного хворого. Таку причину своєї відсутності на робочому місці він вважає поважною про що своєчасно повідомив свого безпосереднього керівника. Проте, в порушення вимог чинного законодавства, в.о. керівника ЛБДЮТ ОСОБА_3 . з причин неприязного відношення до нього прийняла незаконне рішення про його звільнення. Відповідно до п.1 Листа Мінпраці «Щодо визначення причин порушення трудової дисципліни та щодо порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок» від 20.11.2006 року, наявність поважних причин може бути визнана у разі доведеної непрацездатності працівника, хоча б вона і не була підтверджена лікарняним листом, відмови працівника від переміщення, якщо робота протипоказана працівникові за станом здоров`я. З огляду на те, що він є керівником спортивної секції і в його професійні обов`язки входить навчати дітей практичним навичкам східних єдиноборств, отже, така робота була йому протипоказана лікарем за його діагнозом до відновлення стану здоров`я. З огляду на викладене, просив суд поновити його на роботі керівником гуртку Комунального закладу «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» з дня незаконного звільнення. Стягнути з Комунального закладу «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 листопада 2018 року до дня поновлення на роботі, який станом на день звернення до суду становить 8948,77 гривень. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

В ході розгляду справи позивачем було уточнено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення 06 листопада 2018 року до дня поновлення на роботі, який станом на день уточнення 10 травня 2019 року становить 49861,88 гривня.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Рябошапка О.І. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним в позові.

Представник відповідача Андрєєвська О.Г., діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, крім того надала суду письмовий відзив на позов, в якому зазначила, що згідно акту про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 в період з 24.09.2018 року по 05.11.2018 року, складеного 06.11.2018 року, керівник гуртка ОСОБА_1. був відсутній на робочому місці з 24.09.2018 по 05.11.2018 року без поважних причин. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2011 року №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. При цьому листок непрацездатності позивачем отримано не було. Надана позивачем довідка КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Маріуполя» не містить будь яких зазначень про необхідність звільнення з роботи у зв`язку із станом здоров`я, не містить також дати її видачі, реєстраційного номеру, а також підпису та печатки головного лікаря закладу. Згідно листа КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Маріуполя» від 06.11.2018 року №489, довідка довільної форми не може бути надана замість лікарняного листа та не є документом, який звільнює від роботи. У зв`язку з неможливістю встановлення достовірності та належності наданих, як запевняє позивач, копій записів з його медичної картки амбулаторного хворого, а також у зв`язку з порушенням порядку їх отримання, просила не брати до уваги вказані докази. На підставі вищевикладеного просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 , в судове засідання були викликані та допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які надали пояснення з приводу обставин звільнення позивача по справі ОСОБА_1 ..

Суд, вислухавши учасників процесу, які з`явились, дослідивши надані суду докази, допитавши свідків, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справі та відповідні їм правовідносини.

Факт перебування позивачаОСОБА_1 у трудових правовідносинах з відповідачем сторонами не заперечується, та підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що позивач 01.09.2011 року прийнятийкерівником гуртка «Джиу-Джитсу» Орджонікідзевського Будинку дитячої та юнацької творчості. З 2017 року, на підставі Рішення міської ради від 03.03.2017 року, Орджонікідзевський Будинок дитячої та юнацької творчості перейменовано у Комунальний заклад «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» департаменту освіти Маріупольської міської ради.

Згідно з протоколом засідання членів профспілкового комітету №11 Комунального закладу «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» від 06 листопада 2018 року, вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади керівника гуртка КЗ «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» департаменту освіти Маріупольської міської ради, з 06 листопада 2018 року за прогул без поважних причин.

Відповідно до наказу КЗ «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» департаменту освіти Маріупольської міської ради за № 125-к від 06 листопада 2018 року керівника гуртка КЗ «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» департаменту освіти Маріупольської міської ради ОСОБА_1 , на підставі до п.4 ст. 40 КЗпП України,з 06 листопада 2018 року звільнено з роботи у зв`язку з прогулом, відсутністю на робочому місці в період з 24 вересня 2018 року по 05 листопада 2018 року без поважної причини.

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвано власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.22 постанови від 6 листопада 1992 року (з подальшими змінами) № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно були підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

За абзацом 1 пункту 24 даної постанови ВСУ №9 при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органу днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний працювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відсутність на робочому місці позивача ОСОБА_1 з 24 вересня 2018 року по 05 листопада 2018 року, зафіксовано актом, складеним 06 листопада 2018 року та підписаним головою профспілкового комітету ОСОБА_13 а також членами профспілкового комітету ОСОБА_10. та ОСОБА_8

З протоколу засідання профспілкового комітету №11 Комунального закладу «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» від 06 листопада 2018 року, вбачається що ОСОБА_12 на засіданні виступив із роз`ясненнями своєї відсутності у вищевказаний період та склав пояснювальну записку, в якій пояснив про причини його відсутності на робочому місті з 24 вересня 2018 року по 05 листопада 2018 року.

З довідки КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Маріуполя» наданої позивачем ОСОБА_1 вбачається, що він знаходився на амбулаторному лікуванні у травматології з 24.09.2018 року по 05.11.2018 року з діагнозом ДОЛ лівого г/стопного суглобу ІІ ступеня в стадії загострення. Застарілий зрощений перелом.

Аналогічні відомості містяться в копії медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року №455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно п. 1.2 вказаної Інструкції видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених ч.1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2,18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Як вбачається зі змісту п. 2.19 Інструкції, особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довідної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

Таким чином, аналіз вказаних норм, на думку суду свідчить про те що довідка довільної форми при вказаних обставинах не може бути надана замість лікарняного листа та в даному випадку не являється документом, який звільнює від роботи.

Відповідно до ст. 149 ч. 3 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Перевіряючи правильність накладення дисциплінарного стягнення, суд, із врахуванням обставин справи вважає, що адміністрацією Комунального закладу «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» в достатній мірі були враховані: тяжкість, шкоду, обставини даного конкретного проступку, у зв`язку з цим суд доходить до висновку про адекватність порушенню застосування відповідачем до позивача ОСОБА_1 такого дисциплінарного стягнення як звільнення.

Таким чином, суд вважає, що Комунальним закладом «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» звільнення позивача з роботи здійснено з дотриманням вимог ст.149 КЗпП України, а тому позов ОСОБА_12 про про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди є таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Лівобережний районний будинок дитячої та юнацької творчості» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2019 року.

Суддя: С.С. Гноєвой