ПОСТАНОВА

Іменем України

23 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 393/247/19

провадження № 22-ц/4809/1504/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2019 року у складі судді Рачкелюка Ю. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Зазначала,що вона з відповідачем перебувала у зарєстрованому шлюбі, який розірвано 20 лютого 2003 року. Мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька досягла повноліття та з 01 вересня 2018 року навчається на першому курсі в Київському інституті інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» на денній формі навчання, за напрямом «Право». Донька потребує матеріальної допомоги у зв?язку з навчанням, проте відповідач участі в її утриманні не приймає.

Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 на період навчання у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред?явлення позову і до закінчення донькою навчання - 30 червня 2022 року, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років (а.с. 1-2).

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 квітня 2019 року та до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн.40 коп.

Суд мотивував рішення тим, що відповідач не надав письмових доказів про те, що він перебуває на обліку в лікарні, не надав доказів про сукупний розмір його виплат, пов?язаних зі сплатою аліментів на неповнолітніх дітей. Дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки відповідач має постійне місце роботи та отримує заробітну плату, а необхідність утримувати інших дітей та сплачувати комунальні послуги не виключає обов?язку надавати матеріальну допомогу дитині, яка її потребує.

Вимога позивача про сплату відповідачем аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є безпідставною, так як Законом встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, отже до повнолітніх дітей не застосовується (а.с. 71-75).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного з?ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що донька не проживає з матір`ю, тому позивач не мала права звертатись до суду з позовом. Він не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка навчається, оскільки сплачує аліменти на трьох неповнолітніх дітей: за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку; за судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2018 року на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку; на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 липня 2018 року на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку.

Загальний розмір сплачуваних ним аліментів на неповнолітніх дітей складає 54,17 відсотків, що перевищує встановлений ст.128 КЗпП України загальний розмір усіх відрахувань - 50 процентів заробітної плати. Внаслідок стягнення аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), відрахування з його заробітку буде збільшено до 70,84 відсотків, що ставить на межу виживання.

Якби донька звернулась до нього щодо отримання нею аліментів особисто, у розмірі, меншому, ніж визначив суд у рішенні, то він би не заперечував щодо такої допомоги.

Також вказує, що суд не врахував його стан здоров?я, що він перебуває на постійному обліку в КП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С.Лучанського» у зв?язку з гіпертонічною хворобою ІІ ступеня. Суд не врахував, що після утримань він одержує в середньому дохід нижче мінімальної заробітної плати (а.с.77-82).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, оскільки скарга є необгрунтованою. Відповідач має постійний заробіток, розмір доходів дозволяє йому надавати матеріальну допомогу дитині у зв?язку з навчанням (а.с. 107-108).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с.99), 20 вересня 2019 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження на 23 вересня 2019 року (а.с. 103).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198,199 цього Кодексу - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, тому брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Донька сторін - ОСОБА_3 навчається в Київському інституті інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» на першому курсі денної форми навчання за напрямом 081 «Право» (Кримінальна юстиція), термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с.9). У зв?язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батьків.

До початку навчального року ОСОБА_3 була зареєстрована за місцем проживання матері. З 19 листопада 2018 року зареєстрована та проживає в м. Києві у гуртожитку (а.с.10).

Позивач, мати ОСОБА_3 , працює у СГД фізична особа ОСОБА_11 , займає посаду завідувача аптеки. За період з жовтня 2018 року по березень 2019 року її дохід склав 25050 грн., що в середньому становить 4 175 грн. на місяць (а.с.14).

Відповідач є працездатним, працює начальником Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Херсонській області.

У 2018 році отримав заробітну плату за основним місцем роботи в розмірі 284 786 грн. та заробітну плату за сумісництвом у Херсонському базовому медичному коледжі Херсонської обласної ради, як викладач фармацевтичних дисциплін в розмірі 20230 грн.(а.с.59-62).

Згідно довідки Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Херсонській області дохід відповідача на посаді начальника Служби за період з 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року склав 83 870,01 грн., а після обов?язкових відрахувань зі сплати податку та військового збору - 67 515, 37 грн. (а.с.90).

У Херсонському базовому медичному коледжі Херсонської обласної ради за роботу за сумісництвом за період з 01 січня 2019 року по травень 2019 року нараховано відповідачу заробітну плату в сумі 9846,92 грн.. Після утримань військового збору, податку з доходів фізичних осіб - заробіток склав 7926,77 грн. (а.с.91).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач сплачує аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, а саме:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, згідно рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 листопада 2016 року (а.с.32);

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2018 року (а.с.31); - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 липня 2018 року (а.с.29-30).

Відповідно до довідки сектору бухгалтерського обліку та економіки, за місцем роботи відповідача, заборгованість станом на 01 червня 2019 року за аліментами відсутня (а.с. 48).

За довідкою № 1415/7 Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства «Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського» Херсоньскої міської ради, відповідач хворіє на гіпертонічну хворобу 2 ст., у зв?язку з чим потребує лікування (а.с.40, 68).

Встановивши, що повнолітня донька відповідача навчається, не працює, у зв?язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, як батько зобов?язаний надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка навчається.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач отримує заробітну плату за основним місцем роботи, яка за п?ять місяців 2019 року після відрахувань на податок та на військовий збір склала 67515,37 грн. (83870,01 - 15096,60 - 1258,04 грн.), отримує заробітну плату за сумісництвом, яка за п?ять місяців 2019 року після відрахувань на податок та військовий збір склала 7 926,77 грн.. Середньомісячний заробіток відповідача складає 15088,43 грн. (13503,08+1585,35), з якого і здійснюється відрахування аліментів.

Проте, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої доньки судом допущено порушення норм процесуального права щодо оцінки наданих сторонами доказів в їх сукупності, а також норм матеріального права.

Суд не врахував, що відповідач перебуває на обліку у медичному закладі у зв?язку з хворобою та несе відповідні витрати на лікування, не в повній мірі врахував розмір витрат на утримання трьох неповнолітніх дітей за рішеннями суду та встановлене законодавством обмеження розміру відрахувань із заробітної плати, передбачене ч.2 та ч.3 ст.128 КЗпП України.

Як свідчать матеріали справи, відповідач сплачує аліменти на трьох неповнолітніх дітей, на сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини (16,66%), на сина ОСОБА_5 в розмірі ј частини (25%) та на доньку ОСОБА_6 - 1/8 частини (12,5%) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що складає всього 54,16 % від його заробітку (доходу) щомісячно.

Визначивши до стягнення з відповідача 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходів), суд не встановив спроможності відповідача надавати допомогу у цьому розмірі, не звернув увагу на те, що у такому разі сукупний розмір відрахувань на аліменти становитиме 70,82 %, а з урахуванням утримання податків та обовязкових платежів, практично 90 відсотків заробітку.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір аліментів призведе до отримання відповідачем заробітної плати у розмірі меншому ніж гарантована державою мінімальна заробітна плата, є обґрунтованими та доведеними.

З урахуванням всіх обставин, які мають значення для справи, колегія суддів вважає необхідним розмір аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_3 змінити, зменшивши його з 1/6 частини до 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним та достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та платоспроможності самого відповідача. При цьому суд враховує і можливість дитини отримувати допомогу від матері.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має матеріальної можливості надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки, не ґрунтуються на доказах та є безпідставними.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що повнолітня донька відповідача проживає та зареєстрована в м. Києві, тобто окремо від позивача.

Позивач звернулась в суд з позовом в інтересах повнолітньої доньки.

З огляду на це, а також на те, що відповідач в апеляційній скарзі висловив згоду на сплату аліментів саме на користь доньки, на те, що вона є повнолітньою, отже має повну цивільну дієздатність, може самостійно отримувати аліменти на її утримання на період навчання та розпоряджатись ними, аліменти необхідно стягнути на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.376, п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині особи, на користь якої підлягають до стягнення аліменти та в частині розміру аліментів, необхідно змінити, а в решті рішення суду залишається без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381-383,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2019 року в частині особи, на користь якої підлягають до стягнення аліменти та в частині розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РКНОКПП НОМЕР_1 ) на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РКНОКПП НОМЕР_2 ), яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову - з 25 квітня 2019 року і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в касаційному порядку лише у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко