КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

26 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року позов було задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала 29 серпня 2019 року апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст.ст. 354, 356 ЦПК України, зокрема: апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням десятиденного строк з дня вручення ухвали суду для подачі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, на адресу апеляційного суду 23 вересня 2019 року надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримала лише виконавчий лист, а копію оскаржуваного рішення отримала лише 17 липня 2019 року, про що свідчить підпис в довідковому листі. Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що вперше звернулася з апеляційною скаргою 16 серпня 2019 року безпосередньо до Київського апеляційного суду, але апеляційна скарга була повернута без розгляду, при цьому в ухвалі Київського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року зазначено, що повернення апеляційної скарги без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з апеляційною скаргою разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Однак, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту супровідного листа від 28 травня 2019 року, Голосіївським районним судом м. Києва на поштову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) було надіслано належним чином завірену копію оскаржуваного рішення суду (а.с. 86).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 особисто отримала копію оскаржуваного рішення суду 22 червня 2019 року, що підтверджується відміткою «особисто» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та особистим підписом (а.с. 87).

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона отримала виконавчий лист за вказаним вище рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення також спростовується матеріалами справи, оскільки виконавчий лист ОСОБА_1 отримала 05 липня 2019 року, що підтверджується іншим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с. 90).

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона отримала копію оскаржуваного рішення лише 17 липня 2019 року не можуть бути враховані судом, оскільки відмітка на довідковому листі не свідчить про те, що ОСОБА_1 вперше отримала копію такого рішення лише 17 липня 2019 року, тоді коли в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким підтверджується факт отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення 22 червня 2019 року шляхом поштового вручення.

Щодо того, що ОСОБА_1 вже зверталася з апеляційною скаргою безпосередньо до Київського апеляційного суду, то така апеляційна скарга була подана 16 серпня 2019 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, при цьому ОСОБА_1 також не порушувала питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаючи його не пропущеним.

Отже, з урахуванням викладених обставин справи та норм цивільного процесуального права, строк на апеляційне оскарження, у випадку якщо оскаржуване рішення було проголошено без участі сторін, розпочинається з дня складення повного тексту, якщо особа не отримала копію такого рішення в день складення повного тексту, то вона має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, за умови, що апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії оскаржуваного рішення.

В оскаржуваному рішенні суду не зазначено дату складення повного тексту, відповідно ОСОБА_1. мала право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо б звернулася до суду з апеляційною скаргою протягом тридцяти днів з дня вручення копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції. З урахуванням того, що ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваного рішення суду 22 червня 2019 року, то останній день строку для подання апеляційної скарги разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження закінчувався 22 липня 2019 року. Однак ОСОБА_1 вперше звернулася з апеляційною скаргою лише 16 серпня 2019 року, а вдруге 29 серпня 2019 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, не зазначивши при цьому поважних причин пропуску такого строку.

За таких обставин, ОСОБА_1 не надала апеляційному суду належних та допустимих доказів, які б спростували факт отримання нею копії оскаржуваного рішення суду саме 22 червня 2019 року, не надала суду доказів, які б спростовували інформацію, що міститься в матеріалах справи та не зазначена поважних та об`єктивних причин, які призвели до пропуску строку на апеляційне оскарження а тому у апеляційного суду відсутні достатні правові підстави для визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду поважними та поновлення строку на апеляційне оскарження.

Окрім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

Також слід враховувати й правову позицію Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Зі змісту та правового аналізу зазначених вище норм цивільно-процесуального законодавства вбачається, що підставою для поновлення пропущеного строку є неотримання повного судового рішення в день його складення, оскільки зі спливом тридцяти денного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення таке рішення набирає законної сили. При цьому, таке право особи на поновлення пропущеного строку кореспондується з обов`язком заявити клопотання про поновлення пропущеного строку, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості поновлювати пропущений строк на апеляційне оскарження з власної ініціативи.

Згідно із ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Виходячи із наведених обставин справи вважаю, що застосування апеляційним судом процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні рішення суду першої інстанції від 29 серпня 2019 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скарги на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства що строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України. Наявність лише самої по собі апеляційної скарги не є безумовною підставою для її прийняття та відкриття апеляційного провадження.

Отже, зазначені ОСОБА_1 причини пропуску строку не можуть бути визнані апеляційним судом поважними, відповідно доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року було пропущено без поважних причин, а тому у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на це судове рішення має бути відмовлено.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року, що викладені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку від 23 вересня 2019 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб