Справа №635/5204/19
Провадження по справі №2/635/2633/2019

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі :
головуючого судді - Панас Н.Л.
при секретарі - Крилєвській І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Покотилівка в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, -
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 07 березня 2015 року о 03.00 годині відповідач, перебуваючи в громадському місці приміщенні працюючого кафе за адресою: АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, нормальний відпочинок громадян та роботу вказаного кафе, безпричинно, явно з хуліганських спонукань застосував до нього фізичне насильство у вигляді трьох ударів правою рукою в область нижньої губи, лівого ока та лівого вуха, заподіявши йому синець білкової оболонки лівого ока, синці та садна на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. При цьому, незважаючи на зроблені йому зауваження іншими відвідувачами кафе, ОСОБА_2 супроводжував свої хуліганські дії нецензурною лайкою, що порушило нормальний відпочинок інших відвідувачів кафе, в результаті чого, хуліганські дії останнього були припинені зусиллями сторонніх осіб, які відтягнули ОСОБА_2 від ппозивача. Хуліганські дії ОСОБА_2 вперто не припинялись, привали понад 10 хвилин та супроводжувались особливою зухвалістю, внаслідок чого позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження, відпочинок відвідувачів було порушено, а також припинено роботу кафе.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2019 року провадження по справі №635/6502/15 за фактом скоєння ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, було закрито у зв`язку з закінченням строків давності, відповідача звільнено від кримінальної відповідальності, його цивільний позов залишено без розгляду. Дана ухвала набрала законної сили.
Крім того, через дії відповідача він змушений був звертатися до адвоката за захистом своїх прав. Тому просив стягнути з відповідача і витрати по оплаті правничої допомоги у розмірі 6000 грн.
12 липня 2019 року судом з Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області була отримана інформація щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено у підготовче судове засідання.
25 липня 2019 року судом була отримана інформація зодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача з відділу інформації та моніторингу місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2019 року підготовче судове засідання по справі було закрито і справу призначено у відкрите судове засідання.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення.
Оскільки у судове засіданні не з`явились усі учасники справи фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Разом з тим, передбачені ст.ст.12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.
Суд, згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права.
Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.
Згідно з позицією Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2015 року о 03.00 годині відповідач, перебуваючи в громадському місці приміщенні працюючого кафе за адресою: АДРЕСА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, нормальний відпочинок громадян та роботу вказаного кафе, безпричинно, явно з хуліганських спонукань застосував до нього фізичне насильство у вигляді трьох ударів правою рукою в область нижньої губи, лівого ока та лівого вуха, заподіявши йому синець білкової оболонки лівого ока, синці та садна на голові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. При цьому, незважаючи на зроблені йому зауваження іншими відвідувачами кафе, ОСОБА_2 супроводжував свої хуліганські дії нецензурною лайкою, що порушило нормальний відпочинок інших відвідувачів кафе, в результаті чого, хуліганські дії останнього були припинені зусиллями сторонніх осіб, які відтягнули ОСОБА_2 від ппозивача. Хуліганські дії ОСОБА_2 вперто не припинялись, привали понад 10 хвилин та супроводжувались особливою зухвалістю, внаслідок чого позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження, відпочинок відвідувачів було порушено, а також припинено роботу кафе.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2019 року провадження по справі №635/6502/15 за фактом скоєння ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, було закрито у зв`язку з закінченням строків давності, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи: пов`язані з витребуванням доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Як вбачається з копії квитанції №24 від 08 квітня 2015 року позивач поніс судові витрати у виді оплати правничої допомоги у розмірі 4000 грн.
І оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму.
Крім того, з відповідача на користь держави, оскільки згідно з вимогами ЗУ "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн.40 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 11, 13, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.40 коп.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення виготовлено 20 вересня 2019 року.
Суддя Н.Л.Панас