Справа № 345/4351/18
Провадження № 22-ц/4808/903/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2019 року, ухвалене суддею Миговичем О.М.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просила стягувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 до 23 років, за умови продовження навчання щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно.

Позов мотивовано тим, що з відповідачем перебували у шлюбі від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 . Дочці виповнилось 18 років і вона навчається у Вищому професійному училищі №7 м.Калуша з 01.09.2016 року на третьому курсі денної форми навчання з отриманням стипендії та неповним державним забезпеченням. Термін навчання відповідно до робочих планів та програм до 30.06.2019 року. Як мати має право звертатись до суду з даним позовом. Навчання в училищі, крім побутових витрат також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування, на що її доходу не вистачає одній важко утримувати дочку. Посилаючись на те, що відповідач матеріально дочці не допомагає, хоча може це робити, оскільки є працездатним, інших утриманців немає, працює за кордоном, на підставі ст.199 Сімейного кодексу України, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Присуджено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно починаючи з 17.10.2018 року і проводити протягом навчання, але не більше як до 23 років. Право на утримання повнолітньої дитини припиняється у разі припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 - 700 гривень за надання професійної правничої допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_1 - 768,40 гривень судового збору в дохід Державної судової адміністрації України.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що дочці ОСОБА_7 виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має таку допомогу надавати, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на її утримання на час навчання.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 травня 2019 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На рішення суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказане заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про належне повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, неповідомлення причин неявки, не відповідає матеріалам справи, жодних процесуальних документів він не отримував. Тому нез`явлення до суду та неподання відзиву на позов обумовлено поважними причинами.

Вказує, що не спроможний надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки, оскільки єдиним джерелом доходів є пенсія, щомісячний розмір якої становить 1497 гривень. Інших доходів не отримує, так як ніде не працює. 06 березня 2000 року з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. У зв`язку з трудовим каліцтвом йому призначено пенсію по інвалідності. Продовжувати роботу не міг за станом здоров`я. Працевлаштуватись на цей час неможливо, оскільки немає підходящої роботи, яка не буде протипоказана йому за станом здоров`я. Цих обставин, суд першої інстанції не врахував. Крім того, зазначає, що із змісту оскарженого рішення вбачається, що дочка отримує стипендію.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. Вказує, що апелянт є особою з інвалідністю третьої групи, тобто може працювати і допомагати матеріально дочці, яка навчається. Відповідач не надав доказів про те, що намагався влаштуватися на роботу чи звертався у центр зайнятості з цього питання. Їй відомо, що він працює на роботі за кордоном до цього часу. Просить зобов`язати апелянта представити закордонний паспорт або витребувати в адміністрації Державної прикордонної служби інформацію про перетин державного кордону відповідачем. На думку позивачки, відповідач матеріального забезпечений і може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Узагальнені доводи осіб, які беруть участь у справі

У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт та його представник підтримали вимоги скарги, погодившись на те, щоб з апелянта стягували по 1000 гривень щомісяця.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила вирішити справу на її користь.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони 14.10.2003 року розірвали шлюб (а.с.6).

Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Відповідно до довідки №02/07 від 25.09.2018 року дочка ОСОБА_4 навчається у Вищому професійному училищі №7 м.Калуша з 01.09.2016 року на третьому курсі денної форми навчання з отримання стипендії та неповним державним забезпеченням. Термін навчання відповідно до робочих планів та програм до 30.06.2019 року (а.с.4).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши апелянта та його представника, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, порушуючи вимоги ст.128 ЦПК України, не повідомив відповідача належним чином про розгляд справи за адресою проживання. У позовній заяві позивач вказала адресу відповідача: АДРЕСА_1 . На запит суду першої інстанції начальник ЦНАП надав інформацію (а.с.13) про те, що відповідач зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 . Проте, суд надалі надсилав повістки за адресою, вказаною у позовній заяві, конверти повертались без вручення відповідачу. Таким чином, суд, порушуючи вимоги ЦПК України, не повідомив відповідача про розгляд справи, чим позбавив останнього права подати заперечення на позов, брати участь у судових засіданнях тощо.

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 2000 гривень щомісячно, суд виходив з того, що дочці ОСОБА_7 виповнилось 18 років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач має таку допомогу надавати, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на її утримання на час навчання.

Тобто, всупереч ст.199 СК України, суд першої інстанції не з`ясував чи відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, а дійшов висновку, що він зобов`язаний це робити. Однак такий висновок суду суперечить ст. 199 СК України, якою передбачено, що одним із юридичних фактів для виникнення обов`язку у батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є можливість батьків надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Порушуючи норми ст.182 СК України, суд не повністю взяв до уваги обставини, що мають бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи, трудове каліцтво, що підтверджується копією пенсійного посвідчення(а.с.62), у зв`язку з чим отримує пенсію (майже 1080 гривень на місяць - з березня 2018 року по вересень 2018 року, близько 1500 гривень з жовтня 2018 року по березень 2019 року).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилалась на те, що відповідач працює на роботі за кордоном до цього часу, тому може надавати матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі.

Із витребуваної судом апеляційної інстанції у Державної прикордонної служби України інформації, встановлено, що поїздки відповідача за межі України в основному були тимчасовими тривалістю не більше місяця, і у 2018 році близько чотирьох місяців. Суд апеляційної інстанціє вважає, що такі тимчасові поїздки, у тому числі і за своєю кількістю не свідчать про можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Тому колегія суддів, не може взяти до уваги повністю аргументи позивача, що праця відповідача за кордоном надає йому можливість надавити матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі.

Також суд не з`ясував матеріальний стан позивача.

В ході апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач працює та отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи, виданою ТзОВ «Таркет Вінісін ». За період з березня 2019 року по серпень 2019 року доходи позивача становили 59838,26 гривень (приблизно 10000 гривень на місяць).

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час навчання дочка отримувала стипендію в розмірі більше 500 гривень на місяць, що підтверджується довідкою про доходи. Цю обставину суд першої інстанції також не врахував.

Позивач не довела, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дочки в розмірі 2000 гривень щомісячно.

У засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 враховуючи потребу у наданні допомоги повнолітній дочці, період необхідний для сплати за її навчання та враховуючи своє матеріальне положення погодився на сплату аліментів у розмірі 1000 гривень щомісячно.

За таких обставин, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, матеріальний стан позивача, колегія суддів вважає, що розмір аліментів у сумі 1000 гривень щомісячно на утримання дочки буде справедливим та необхідним з урахуванням усіх обставин справи.

Вищезазначеного суд першої інстанції не врахував, порушивши норми процесуального права, що призвело до неповного з`ясування судом обставин справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру аліментів на утримання дочки, зменшивши його з 2000 гривень до 1000 гривень щомісячно.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2019 року в частині визначення розміру аліментів, присуджених на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно - змінити.

Зменшивши розмір аліментів для утримання дочки у розмірі по 1000 гривень щомісячно.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 вересня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта