Єдиний унікальний номер 243/3880/19 Номер провадження 22-ц/804/2408/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 243/3880/19

Номер провадження 22-ц/804/2408/19

18 вересня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

секретар Ротар Я.Б.

учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1

відповідач: Держава Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань, представник - Якунін Михайло Миколайович

відповідач: Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2019 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Сидоренко І.О. в м. Слов`янськ в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 18 липня 2019 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, повний текст рішення виготовлено 23 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У квітні 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Держави Україна в особі територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.02.2019 року він звернувся до директора державного територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Краматорську, Матвєєва А.В. , з заявою про вчинення кримінального правопорушення заступником керівника Краматорської місцевої прокуратури Садовим Максимом Євгеновичем, який під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0002670 від 06.12.2014 року систематично не вживав заходів до проведення слідчих дій в розумні строки щодо яких було задоволено клопотання про їх проведення іншим процесуальним керівником, прокурором Краматорської місцевої прокуратури Донецької області Василенко О.В. За наявності в матеріалах кримінального провадження достатніх доказів прокурор Садовий М.Є. не використав надані йому як прокурору повноважень згідно з КПК України та не повідомив Мєшкова Андрія Григоровича (генерального директора ТОВ «Украгропромбуд» про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема: зловживання посадовою особою юридичної особи приватного права службовими становищем, що спричинило істотну шкоду 5,5 мільйонів грн. ТОВ «Украгропромбуд» та 524400,00 грн. Державі Україна, та вчинив розтрату майна ТОВ «Украгропромбуд» в особливо великих розмірах у складі організованої злочинної групи.

Слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, Андрєєв Є.О. не пізніше 24 годин після подання заяви повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вніс, досудове розслідування не розпочав, витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування заявнику ОСОБА_1 не надав, чим порушив низку нормативно-правових актів.

Спричинена позивачу моральна шкода полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього.

Просить суд стягнути з Держави Україна за представництвом територіального управління Державного бюро розслідувань м. Краматорськ моральну шкоду, спричинену порушенням прав ОСОБА_1 в сумі 150 228,00 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

18 липня 2019 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Територіального управління Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

31 липня 2019 року не погодившись із вказаним рішенням позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 150 228, 00 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 зазначив, що судом не було надано оцінки наданих ним доказів, таким чином суд позбавив себе можливості встановити факт порушення відповідачем прав позивача та як наслідок, не встановив наявність причинно-наслідкового зв`язку між діяннями органу державної влади та негативними переживаннями позивача.

Зазначає, що суд прийняв оскаржуване рішення на підставі норм матеріального права, які не підлягали застосуванню, а саме ст. 1176 Цивільного кодексу України.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

05 вересня 2019 року від Територіального управління Державного бюро розслідувань надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому директор Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську А . Матвєєв просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається. Зазначив, що лише незгода позивача з прийнятими працівниками процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК Україні порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах кримінального провадження (а.с. 85-87).

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с. 90-93) у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, представник - Якунін М.М . проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

07.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську з заявою, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності заступника керівника Краматорської місцевої прокуратури Садового М.Є., який під час здійснення процесуального керівництва кримінальному провадженні № 0002670 від 06.12.2014 року систематично не вживав заходів до проведення слідчих дій в розумні строки щодо яких було задоволено клопотання про їх проведення іншим процесуальним керівником Василенко О. В. За наявності в матеріалах кримінального провадження достатніх доказів він не використав надані йому як прокурору повноваження згідно КПК України та не повідомив Мєшкова А.Г. (генерального директора ТОВ «Украгропромбуд») про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, зловживання посадовою особою юридичної особи приватного права становище, що спричинило істотну шкоду 5,5 млн. грн. ТОВ ««Украгропромбуд» та 524400,00 грн. державі; розтрата майна ТОВ «Украгропромбуд» в особливо великих розмірах, вчинених організованою групою осіб.

Листом від 08.02.2019 року за номером С-282 слідчим другого слідчого відділу територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Краматорську Є.О. Андрєєвим позивачу надана відповідь, в якій роз`яснені положення ст. 214 КПК України та зазначено, що зі змісту заяви ОСОБА_1 не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення заступником керівника Краматорської місцевої прокуратури Садовим М.Є. того чи іншого кримінального правопорушення під час виконання своїх службових обов`язків.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи.

У зазначених нормах встановлена єдина підстава цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди - правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправність заподіювача шкоди (незаконність дій, рішення або бездіяльності), причинний зв`язок між ними.

Тобто, правове значення при вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування шкоди на підставі наведених статей має встановлення сукупності обставин: факту спричинення шкоди, неправомірності дій (бездіяльності), якими цю шкоду завдано, причинного зв`язку між фактом спричинення шкоди та неправомірними діями (бездіяльністю).

У випадку відшкодування моральної шкоди на підставі статті 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Під час вирішення спору по суті суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що заява ОСОБА_1 від 07 лютого 2019 року подана в порядку статті 214 КПК України, незгода із наслідком вирішення якої оскаржується у порядку статей 303, 304 КПК України до слідчого судді. Заявником не надано суду доказів оскарження дій чи бездіяльності відповідача у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, такі дії не визнавалися незаконними.

Статями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.

Натомість, обставини справи свідчать про те, що оскарження ОСОБА_1 бездіяльності Територіального управління Державного бюро розслідування в особі слідчого Андрєєва Є.О. щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви позивача про кримінальне правопорушення від 07 лютого 2019 року свідчить про реалізацію останнім оспорювання процесуальної діяльності слідчого і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності посадової особи.

Доводи позивача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме посилання на ст. 1176 ЦК України спростовуються матеріалами справи, оскільки в рішенні суду зазначено, що відсутні спеціальні підстави для відшкодування моральної шкоди, передбачені ч. 2 ст. 1167 та ст. 1176 ЦК України. Під час ухвалення рішення суд правильно керувався статтями 1173, 1174 ЦК України, оскільки саме вони регулюють спірні правовідносини.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Встановивши, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що йому спричинено моральну шкоду саме внаслідок протиправних дій чи бездіяльності посадової особи, а сам по собі факт невнесення слідчим Територіального управління Державного бюро розслідування відповідних відомостей до ЄРДР не дає підстав вважати доведеним факт спричинення позивачу шкоди у розумінні статей 1173, 1174 ЦК України без встановлення усіх складових елементів, необхідних для цивільно-правової відповідальності за наведеними статтями закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Отже, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 18 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Г.В. Новікова Л.П. Никифоряк