Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування жилим приміщенням в квартирі,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити наступний порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наступним чином: виділити у користування ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жилу кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом, залишити ОСОБА_2 в користування жилу кімнату площею 11,7 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні власників. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорту вказана квартира складається з двох кімнат площею 16,7 кв.м. та 11,7 кв.м. В квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_5 , відповідачка ОСОБА_1 та малолітній син відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. виділено у користування ОСОБА_2 кімнату 16,7 кв.м., ОСОБА_1 кімнату 11,7 кв.м. Ожнак позивач просить визначити новий порядок користування квартирою, оскільки позивач разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 та двома малолітніми синами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в найближчий час збирається проживати в квартирі позивача. Норма жилої площі в Україні встановлена в розмірі 13,5 кв.м. на одну особу. Позивачу разом зі своєю родиною виділено у користування кімнату площею 11,7 кв.м. , що не відповідає нормі жилої площ в Україні та суперечить інтересам малолітніх дітей позивача. Діти, як члени сім`ї власника жилого приміщення мають право користуватися найманим приміщенням нарівні з власником або наймачем. Тому, позивач просить визначити інший порядок користування квартирою.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, відповідачка проти задоволення позову заперечувала, подала відзив на позов, в якому зазначила, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. був вже визначений порядок користування квартирою. В грудні 2018р. ОСОБА_1 звертався до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.01.2019р. заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 25.10.2010р. рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. залишено без змін. Позивач, звертаючись до суду з позовом, просить встановити новий порядок користування квартирою, вказує на те, що він має намір проживати в спірній квартирі, тобто просить забезпечити його право на майбутнє, що протирічить закону. Право користування спірною квартирою дітьми позивача не залежить від наслідків вирішення спору між сторонами щодо порядку користування ними такою квартирою, оскільки здійснення право власності співвласниками щодо спільного майна є їх викличним правом, тобто права дітей не порушуються.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_9 та ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. визначено порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , виділено ОСОБА_2 у користування кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом. Жила кімната площею 11,7 кв.м. залишена у користуванні ОСОБА_1 Інші приміщення залишені у спільному користування співвласників.
Постановою Харківського апеляційного суду від 16.05.2019р. заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2010р. залишено без змін.
Позивач, звертаючись з позовом про встановлення нового порядку користування квартирою посилається на нові підстави, які не були враховані судом у справі № 2-751/10/10, те, що позивач разом із сім`єю, дружиною та двома дітьми в найближчий час збираються проживати в квартирі позивача, встановлений заочним рішенням суду порядок користування квартирою порушують права його дітей.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він t обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири), виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Встановлення співвласниками порядку користування будинком (квартирою) з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14.
За змістом статті 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
В постанові Харківського апеляційного суду від 16.05.2019р. зазначено, що задовольняючи позов ОСОБА_2 та виділяючи їй у користування кімнату площею 16,7 кв.м. з балконом, суд виходив з того, що такий порядок користування фактично склався на час розгляду справи. Відповідач проти нього не заперечував.
Позивачем суду не надано доказів, що на теперішній час між ним та відповідачкою визначився новий порядок користування квартирою.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він зі своєю сім`єю в найближчий час збирається проживати в квартирі. Тобто, на теперішній час, позивач в квартирі не мешкає, тому право позивача на користування квартирою не порушено.
Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Захист прав на майбутнє чинним процесуальним законом не передбачений.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пред`явлені позивачем до ОСОБА_2 вимоги щодо визначення нового порядку користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, в зв`язку з недоведеність позивачем своїх позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 358 ЦК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 26.09.2019 року.

СУДДЯ