Номер провадження: 22-ц/813/5914/19
Номер справи місцевого суду: 495/2548/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одесаобленерго» в особі Білгород-Дністровського РЕМ про визнання протиправним та скасування протоколу

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до АТ «Одесаобленерго», в якому просив суд визнати протиправним та скасувати Протокол комісії №31-150 від 06.06.2016 року з розгляду Акту про порушення №038188 від 26.05.2016 року, складений Білгород-Дністровським РЕМ відносно споживача ОСОБА_1 , згідно якого ОСОБА_1 було зобов`язано сплатити збитки у розмірі 58 235,03 грн.

У квітні 2019 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову,в якій просив суд заборонити ВАТ «Одесаобленерго» та Білгород-Дністровському РЕМ здійснювати обмеження та відключення електропостачання будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 до вирішення справи.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2019 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одесаобленерго» в особі Білгород-Дністровського РЕМ про визнання протиправним та скасування протоколу відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою вжити заходи забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «Одесаобленерго», посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до АТ «Одесаобленерго» в особі Білгород-Дністровського РЕМ про визнання протиправним та скасування протоколу, відповідно до якого просить суд: визнати протиправним та скасувати Протокол комісії №31-150 від 06.06.2016 року з розгляду Акту про порушення №028188 від 26.05.2016 року, складений Білгород-Дністровським РЕМ відносно споживача ОСОБА_1 , згідно якого ОСОБА_1 було зобов`язано сплатити збитки у розмірі 58 235,03 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволення заяви про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що позивач звернувся до суду із позовом відповідно до якого просить суд визнати протиправним та скасувати Протокол комісії №31-150 від 06.06.2016 року з розгляду Акту про порушення №028188 від 26.05.2016 року, складений Білгород-Дністровським РЕМ, вказуючи при цьому, що підставою такого звернення було саме підключення його будинку до електропостачання, отже заява про забезпечення позову за змістом є тотожною з заявленими позовними вимогами, а тому відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Виходячи з положень ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визнання протиправним та скасування Протоколу комісії №31-150 від 06.06.2016 року з розгляду Акту про порушення №028188 від 26.05.2016 року, складений Білгород-Дністровським РЕМ відносно споживача ОСОБА_1 , згідно якого ОСОБА_1 було зобов`язано сплатити збитки у розмірі 58 235,03 грн., в той час як позивачем обраний такий захід забезпечення позову як заборона ВАТ «Одесаобленерго» та Білгород-Дністровському РЕМ здійснювати обмеження та відключення електропостачання будинку, вказуючи, при цьому, що позивач звернувся до суду із позовом з метою підключення його будинку до електропостачання.

За наведених обставин, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки заявлені вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову є фактично вирішенням спору по суті, а тому задоволенню така заява не підлягає.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу, АТ «Одесаобленерго», посилається на те, що у 2016 році, ОСОБА_1 вже звертався до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із аналогічною позовною заявою про визнання протиправним та скасування Протоколу №31-150 від 06.06.2016 року комісії з розгляду Акту про порушення ПКЕЕН №038188 від 26.05.2016 року, за наслідками розгляду якої рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2017 року, залишеним без змін Постановою апеляційного суду Одеської області від 21.02.2018 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, а тому на думку АТ «Одесаобленерго» дії АТ «Одесаобленерго» щодо припинення постачання електричної енергії за несплату вартості недорахованої електричної енергії є правом і обов`язком АТ «Одесаобленерго» передбаченим Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування ухвали апеляційним судом не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Одесаобленерго» в особі Білгород-Дністровського РЕМ про визнання протиправним та скасування протоколу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Повний текст судового рішення складено 18.09.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда