Ухвала

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 490/4123/16-ц

провадження № 61-15301 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кривцової Г. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Висоцької В. С. у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк про визнання договору споживчого кредиту нікчемним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 травня 2017 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 травня 2017 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. від 27 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі №490/4123/16-ц за вищевказаною касаційною скаргою, витребувано справу із суду першої інстанції. Даною ухвалою суду касаційної інстанції також відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень відмовлено.

13 вересня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді-доповідача Висоцької В. С., яка обґрунтована тим, що суддею Висоцькою В. С. постановлено ухвалу від 27 серпня 2019 року, якою відмовлено у задоволенні її клопотання про зупинення виконання ухвалених у справі судових рішень. Заявник убачає упередженість судді та наявність сумнівів у об'єктивності при розгляді її касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), ЛитвиненкоІ. В., Фаловської І. М.., від 30 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано вказану заяву для вирішення іншому судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

02 жовтня 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано на розгляд судді Верховного Суду Кривцовій Г. В.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Висоцької В. С. задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Підстави для відводу судді визначено статтею 36 ЦПК України.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N 33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. немає, оскільки доводи заявника не свідчать про існування обставин передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, які є підставами для відводу судді.

При цьому зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Висоцької В. С. не ґрунтується на вимогах закону і не свідчить про упередженість та необ'єктивність судді, тому відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України відсутні підстави для відводу.

За таких обставин заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Висоцької В. С. у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк про визнання договору споживчого кредиту нікчемним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 травня 2017 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 липня 2019 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Кривцова