КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 381/236/19

провадження №22-ц/824/11040/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Матвієнко А.С. ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4 ,

представник третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Служби у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації - Матвієнко Анни Сергіївни

на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2019 року /суддя Ковалевська Л.М./

у справі за позовом Служби у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кожанської селищної ради, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної судової адміністрації звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 89-92/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, ухваливши рішення про задоволення позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що неповнолітня звернулась до Служби за захистом своїх прав у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 по її вихованню. Наголошувала на тому, що вона не цікавиться навчанням доньки, за останні п`ять років жодного разу не відвідувала школу. Вказувала, що винною поведінкою матері є відсутність піклування про доньку, спілкування. Також зазначала, що вона використовує кошти по втраті годувальника - батька неповнолітньої, на свою користь. Наголошувала на тому, що судом першої інстанції помилково не враховано обставини, викладені у висновку Фастівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області було розірвано 15 червня 2015 року /а.с.10/.

Сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Виконкомом Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області від 26.02.2002 /а.с.6/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Виконавчим комітетом Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області від 23.07.2018 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.11/.

Відповідач по справі на даний час має іншу родину, виховує сина, неповнолітня ОСОБА_1 , після смерті батька, залишилась проживати з бабусею - ОСОБА_4 .

Також судом встановлено з акту бесіди з дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була проведена психологом - методистом відділу освіти Фастівської РДА ОСОБА_8, з метою оцінки емоційного ставлення дитини до матері та бажання проживати разом з бабусею ОСОБА_4 , те, що дівчинка охоче пішла на контакт, відкрита до спілкування, окреслила коло людей, з якими їй комфортно перебувати. Також, чітко підтвердила, що саме з власної ініціативи звернулась до служби у справах дітей з метою позбавлення батьківських прав її біологічної матері. Стверджувала, що останні п`ять років проживає та перебуває на фактичному утриманні бабусі, довірливих стосунків з мамою не підтримує, вважає, що ситуація залишитися без мами не є проблемою, проживати разом з мамою не хоче, підкреслила, маму влаштовувала ситуація перебування в бабусі, вважає, що мама не враховує її думки при прийнятті рішень щодо неї та не надає їй емоційної підтримки в складних ситуаціях. Останні п`ять років вона майже не підтримує стосунків з мамою. /а.с.24/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, про те, що мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; роз`ясненнями, викладеними у п.п. 15, 16 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 р, про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Аналізуючи у сукупності встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підставою для звернення дитини до служби у справах дітей з ініціативою позбавити матір батьківських прав стало відсутність позитивного вирішення на користь дитини питання щодо користування пенсійною карткою після смерті її батька та небажання самої дитини, в силу відповідного віку, спілкуватися з матір`ю та проживати з нею разом, а в подальшому ще й можливість отримання відповідних пільг при вступі та навчанні у вищому навчальному закладі, отримання статусу сироти та можливості отримати матеріальну допомогу.

Аналогічні обставини встановлені і колегією суддів в судовому засіданні з пояснень неповнолітньої ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили та безпосередньо вказували на винну поведінку матері - відповідача ОСОБА_6 та свідоме нехтування нею своїми обов`язками, відсутні також і підстави вважати, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно доньки - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів ОСОБА_1 , що направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не враховано висновок Фастівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав, колегією суддів не приймаються до уваги в силу ч. 6. ст. 19 СК України про те, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналогічна правова позиція щодо позбавлення батьківських прав лише за умови встановлення винної поведінки батьків, висловлена Верховним Судом у Постанові 61-36905ск18 від 13 березня 2019 року.

Верховним Судом у своєму рішенні вказав, що підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Отже, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях, зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Служби у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації - Матвієнко Анни Сергіївни на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: