Справа № 445/1435/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Пилип`як П. В.

секретаря судового засідання Мацайло О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації. В обгрунтування позову зазначає, що вона є власником будинку по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування. Відповідач є її рідним братом, і в даному будинку він є зареєстрований з 24.10.2001 року, за згодою їх матері, яка на той час була власником спірного будинку. Однак, вкінці 2001 року її брат переїхав на постійне місце проживання до Росії, де одружився та має власну сім`ю. Фактично він не проживає в будинку протягом 17 років, не бере участі в утриманні будинку, усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг несе вона самостійно. У зв`язку з тим, що відповідач не приїжджає в Україну, знятися добровільно з місця реєстрації не може. Однак, така реєстрація місця проживання відповідача в моєму будинку створює мені перешкоди у реалізації прав, як власника будинку.

В судове засідання позивач не з`явилася, подавши при цьому заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, про ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів, проти чого не заперечував представник позивача.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписуючими засобами не здійснювалося.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Згідно інформаційної довідки № 52997726 від 10.02.2016 року, ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 04.02.2016 року, є власником будинку по АДРЕСА_1 .

Копією будинкової книги підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №678 від 07.08.2019 року, виданої виконкомом Ясеновецької сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 2001 року за даеою адресою фактично не проживає.

Крім того, факт непроживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 від 06.08.2019 року, 29.03.2019 року, 26.02.2019 року, 30.01.2019 року, 18.07.2018 року, де комісією Ясеновецької сільської ради Золочівського району Львівської області встановлено, що ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання не проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ЦПК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача (власника житла).

Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З врахуванням того, що позивач є одноосібним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , її брат, зареєстрований у належному їй будинку, не проживає у такому близько 17 років, а тому право відповідача на користування спірним житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна.

Відтак, позовні вимоги є підставні та підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи клопотання позивача, викладене в позовній заяві, судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 4, 5, 11, 13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-283 ЦПК України, ст. 383, 391, 406 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з проголошення судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 04.10.2019року.

Суддя П. В. Пилип`як