Справа № 463/5609/17 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/476/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретар: Іванова О.О.

З участю: представника АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» Кириленко О.П., представника ПАТ «НАК «Нафтогаз України» Коваленко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції із Північним апеляційним господарським судом м.Києва цивільну справу № 463/5609/17 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2018 року ухваленого судом у складі судді Шеремети Г.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» про визнання протиправними та скасування рішення зборів, поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в :

09 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив шляхом подачі 02.10.2018 року заяви про уточнення позовних вимог (т.3, а.с.55-56). Остаточно просив визнати протиправним та скасувати рішення загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року №1/2014 в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління ОСОБА_1. Визнати протиправним та скасувати рішення загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 29.08.2014 року №4/2014 в частині припинення повноважень голови правління ОСОБА_1 . Скасувати наказ №34-к від 05.09.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз». Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді голови правління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз». Рішення суду в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Позов мотивує тим, що з 30 травня 2013 року працював на посаді голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» у відповідності до контракту №178 від 27 травня 2013 року та рішення загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» №31 від 27.05.2013 року. У період з 07.05.2014 року по 01.08.2014 року перебував на лікуванні відповідно до листка непрацездатності. В подальшому із загальновідомих джерел мережі Інтернет йому стало відомо, що рішенням загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року №1/2014 його відсторонено від виконання обов`язків голови правління, а рішенням загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 29.08.2014 року №4/2014 припинено його повноваження як голови правління. З урахуванням вказаних рішень відповідачем ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» було прийнято наказ №34-к від 05.09.2014 року про звільнення його, ОСОБА_1 , з посади голови правління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз». Про звільнення його повідомлено не було, запис в трудову книжку не внесено, з наказом про звільнення не ознайомлено та не вручено його копію, а також вчинено ряд інших порушень. Так як відповідачем ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» було грубо порушено передбачену законодавством процедуру відсторонення та звільнення його з посади, тому з метою захисту своїх порушених трудових прав звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року № 1/2014 в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління ОСОБА_1.

Визнано протиправним та скасовано рішення загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 29.08.2014 року № 4/2014 в частині припинення повноважень голови правління ОСОБА_1.

Наказ №34-к від 05.09.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» - скасовано.

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді голови правління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Стягнуто в рівних частках з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (), Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» () на користь держави судовий збір на загальну суму 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 січня 2019 року виправлено описку в тексті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2018 року у цивільній справі № 463/5609/17 (провадження № 2/463/770/18), замінено назву відповідача «Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на «Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» у відповідному числі та відмінку.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2018 року у цивільній справі № 463/5609/17 (провадження № 2/463/770/18) вважати чинним з врахуванням виправлень, внесених ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 15 січня 2019 року.

Рішення суду оскаржили відповідачі АТ «Державне акціонерне товариство «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» та ПАТ «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ».

АТ «Державне акціонерне товариство «ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» в апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, визначених ст.ст.39,49 Закону України «Про акціонерні товариства» та п.2-1 постанови КМУ від 02.12.2009 року №1354 «Про деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії Нафтогаз України». Ухвалюючи рішення, суд залишив поза увагою той факт, що акціонером Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафотогаз» є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», якій належить 100% акцій, а тому положення п.2 Постанови КМУ від 02.12.2009 року №1354 «Про деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» не застосовані до спірних правовідносин, оскільки оскаржувані рішення загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року №1/2014 та від 29.08.2014 року №4/2014 не стосуються обрання голови правління. Аналіз Закону « Про акціонерні товариства» та п.89 Статуту НАК «Нафтогаз України» свідчить про те, що акціонер, який має 100 відсотків акцій реалізує своє право на участь у загальних зборах виключно особисто.

Процесуальні порушення полягали у тому, що позивачем були об`єднані позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення зборів та поновлення на роботі і стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, які підлягають розгляду в порядку різних видів судочинства.

Пунктом 89 Статуту НАК «Нафтогаз України» затвердженого постановою КМУ від 25.05.1998 р.№ 747 визначено, що голова правління вправі без довіреності вчиняти юридичні дії від імені компанії відповідно до законодавства.

Судом першої інстанції не враховано, що з 15 грудня 2017 року почали діяти норми ЦПК України в редакції Закону України № 2147-УІІІ від 03.10.2017. Згідно підпункту 11 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито, на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів визначені статтею 19 ЦПК.

За приписами пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) визначено, що справи у спорах, які виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, розглядаються господарськими судами.

Процесуальна норма аналогічного змісту була визначена п.4 ч.1 ст.12 ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017 року.

З приводу зазначеного вище, дано роз`яснення у п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» та визначено: п.1.9 Господарським судам слід врахувати, що згідно з абзацом другим пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 № 1-рп/2010 усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обов`язків, яке передбачене частиною третьою статті 99 ЦК України, не є відстороненням працівника від роботи в розумінні статті 46 КЗпП України.

Зазначає, що така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема, на підставі ст.46 КЗпП України.

Щодо невиплати заробітної плати, невнесення відповідних записів до трудової книжки не є підставою для задоволення позову про поновлення на роботі, а може бути підставою для звернення до суду з відповідними позовними вимогами за наявності для цього підстав. Відповідні правові позиції визначені Верховним Судом у справі № 724/140/16-ц.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду, позовні вимоги залишити без розгляду.

НАК «Нафтогаз України» у апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення суду, ухвалити нове, яким у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити повністю. Підставами для оскарження рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 зазначає:

- передачу НАК «Нафтогазу України» 100 відсотків акцій Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» у статутний капітал Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» згідно пункту 2 постанови КМУ від 25.05.1998 р. № 747, який визначає порядок проведення загальних зборів акціонерів ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» у відповідності до вимог ст.49 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року № 514-УІ;

- правового статусу ОСОБА_1 як члена виконавчого органу товариства, на момент прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року № 1/2014 та прийняття рішення загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 29.08.2014 року № 4/2014;

-порушення ОСОБА_1 порядку подання заяви про зміну підстав позову.

Зазначає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, визначених ст.ст. 39,49 Закону України «Про акціонерні товариства» та пунктом 2-1 постанови КМУ від 02.12.2009 року № 1354 «Про деякі питання діяльності НАК «Нафтогаз України». Вважає, що звільнення позивача з роботи відбулося відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України та будь-яких трудових прав позивача при цьому не порушено, оскільки між сторонами фактично існує корпоративний спір.

Вважає, що оскаржуване судове рішення від 26.11.2018 року підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування норми процесуального права, визначеної ч.1 ст.19 ЦПК України.

Пунктом 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що справи у спорах, які виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом) у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, розглядають господарські суди.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом норми матеріального права, визначеної ст.99 ч.3 ЦК України відповідно до якої повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Щодо невиплати заробітної плати, невнесення відповідних записів до трудової книжки не є підставою для задоволення вимог щодо поновлення на роботі, а може бути підставою для звернення до суду з відповідними позовними вимогами за наявності для цього підстав.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу позивачем чи його представником не надано.

Позивач по справі та його представник в судове засідання не з`явилися жодного разу, хоч неодноразово повідомлялися про день і час слухання справи як поштовою кореспонденцією так і через веб-сайт Львівського апеляційного суду. Розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 судом неодноразово відкладався за клопотанням представника позивача ОСОБА_1, що суд розцінив як зловживання процесуальними правами як самим позивачем так і його представниками.

Відповідно до ст.372 ч.2 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» Кириленко О.П., представника ПАТ «НАК «Нафтогаз України» Вознюка Є.В., який дав пояснення в судовому засіданні 28.08.2019 року та пояснення Коваленко С.В. , вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» підлягає до задоволення, апеляційна скарга ПАТ НАК «Нафтогаз України» - до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 працював на посаді голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», яке в подальшому на підставі рішення акціонерів ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 12 березня 2018 року № 13/2018 перейменовано на Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз України» (далі АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз України») на підставі контракту №178 від 27 травня 2013 року та рішення загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» № 31 від 27.05.2013 року (а.с.13-25 т.1). Рішенням загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року № 1/2014 ОСОБА_1 відсторонено від здійснення повноважень голови правління товариства ( а.с.44 т.2).

Рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 29 серпня 2014 року № 4/2014 вирішено достроково припинити повноваження голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_1 з 29 серпня 2014 року, а також припинити дію контракту від 27.05.2013 року № 178 з головою правління товариства ОСОБА_1 з 29 серпня 2014 року ( а.с.45 т.2).

На підставі п.5.3.24 контракту №178 від 27 травня 2013 року та вищенаведеного рішення Загальних зборів акціонерів ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 29 серпня 2014 року № 4/2014, 05 вересня 2014 року видано Наказ №34-к про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» (а.с.129 т.2).

Не погоджуючись із підставами та порядком звільнення з роботи, позивач ОСОБА_1 09.11.2017 року звернувся в суд з позовною заявою про визнання рішень загальних зборів щодо його відсторонення з роботи, щодо дострокового припинення його повноважень як голови правління ПАТ «Чорноморнафтогаз» протиправними, скасування оскаржуваних рішень, поновлення на роботі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що рішення загальних зборів акціонерів про відсторонення та подальше припинення повноважень ОСОБА_1 було прийнято всупереч постанові КМУ №297 від 29 березня 2010 року «Про деякі питання управління корпоративними правами держави», а також всупереч вимогам Постанови КМУ від 02 грудня 2009 року №1354 «Про деякі питання діяльності НАК «Нафтогаз України» в частині отримання представником НАК «Нафтогаз України» як акціонером ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» відповідного погодження завдання щодо голосування на загальних зборах ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Оскільки про наявність такого погодження Міністерством палива та енергетики України стороною відповідача не зазначалось та копію такого до матеріалів справи не долучено, відтак суд першої інстанції вважав дії ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» щодо відсторонення та звільнення позивача ОСОБА_1 незаконними та такими, що здійснено з порушенням передбаченої законодавством процедури, а тому рішення прийняті відповідачем ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» визнав протиправними та скасував.

Судом першої інстанції також відмовлено у застосуванні строків позовної давності.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.1.2 Статуту ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» створене наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України від 18.08.1998 року №184 «Про створення ДАТ «Чорноморнафтогаз» внаслідок реорганізації Державного виробничого підприємства по видобутку, сховищу і транспортуванню нафти та газу «Чорноморнафтогаз» шляхом перетворення в акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України від 25.02.1998 року № 151/98 «Про реформування нафтогазового комплексу України» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 року № 747 «Про утворення Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». ( а.с.46- 47 т.2).

Пунктом 2 постанови КМУ від 25.05.1998 року №747 «Про утворення Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» визначено, що статутний фонд НАК «Нафтогаз України» у формі відкритого акціонерного товариства формується шляхом передачі 100 відсотків акцій державних акціонерних товариств, які утворюються на базі державних підприємств у т.ч. 100 відсотків акцій Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз». Пунктами 22 Статуту НАК «Нафтогаз України» затвердженого постановою КМУ від 25.05.1998 року № 747 визначено, що акціонерами Компанії є держава в особі Міненерговугілля.

На підставі постанови КМУ від 25.05.1998 року № 747 «Про утворення НАК «Нафтогаз України» єдиним акціонером Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі НАК «Нафтогаз») у зв`язку із передачею 100 відсотків акцій ДАТ «Чорноморнафтогаз» у статутний капітал компанії.

Пунктом 7.1 Статуту ПАТ «ДАК «Чорноморнафтогаз» затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 21 січня-4 квітня 2011 року №1 (у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що акціонером є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», якій належить 100 відсотків акцій ( а.с. 65-83 т.2).

Посилаючись на постанову КМУ №297 від 29.03.2010 року «Про деякі питання управління корпоративними правами держави» суд залишив поза увагою той факт, що на момент виникнення спірних правовідносин НАК «Нафтогаз» здійснює реалізацію своїх прав на участь у загальних зборах ДАТ «Чорноморнафтогаз» як акціонер товариства, а не у якості представника держави у розумінні ст.39 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. № 514-УІ.

Правові відносини, якими НАК «Нафтогаз» реалізує свої корпоративні права на управління діяльністю господарських товариств, управління корпоративними правами держави визначені у постанові КМУ від 02.12.2009 року № 1354.

Вказаній процедурі погодження, окрім питань зміни розміру статутного капіталу, проведення додаткової емісії акцій, розподілу прибутку, реорганізації товариств, заснування інших юридичних осіб, придбання пакетів акцій (часток, паїв) у статутному (складеному) капіталі, також підлягає погодження питання «обрання голови правління».

Для питань відсторонення голови правління та/або звільнення голови правління, та/або припинення повноважень голови правління на яких ґрунтуються спірні відносини, не передбачено проведення жодних погоджувальних процедур із КМУ.

Таким чином, положення пункту 2 постанови КМУ від 02.12.2009 року №1354 судом першої інстанції не є застосованими до спірних відносин, оскільки оскаржувані рішення загальних зборів учасників ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року № 1/2014 та від 29.08.2014 року №4/2014 не стосуються, як питань зміни розміру статутного капіталу, проведення додаткової емісії акцій, розподілу прибутку, реорганізації товариств, заснування інших юридичних осіб, придбання пакетів акцій (часток, паїв) у статутному (складеному) капіталі так і обрання голови правління.

Пунктом 2-1 постанови №1354 визначено, що НАК «Нафтогаз» за попереднім погодженням з Міністерством палива та енергетики затверджує завдання своїм представникам щодо голосування на загальних зборах акціонерів та засіданнях наглядової ради акціонерних товариств, управління корпоративними правами держави стосовно яких вона здійснює, крім випадків, визначених пунктом 2 цієї постанови. Суд першої інстанції посилається на зазначену постанову, однак залишає поза увагою приписи ст. 39 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року № 514-УІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин),(далі Закон) якою визначено правову категорію представника акціонера на загальних зборах акціонерного товариства.

Зокрема, представником акціонера на загальних зборах акціонерного товариства є фізична особа або уповноважена особа юридичної особи, а також уповноважена особа держави чи територіальної громади.

Судом першої інстанції також не застосовано до зазначених правовідносин ст.49 Закону, яка регулює особливості проведення загальних зборів товариством, що складається з однієї особи.

Пунктом 89 Статуту НАК «Нафтогаз» затвердженого постановою КМУ від 25.05.1998 року № 747 визначено, що голова правління вправі без довіреності вчиняти юридичні дії від імені компанії відповідно до законодавства.

Аналіз правових норм свідчать про те, що акціонер, який є єдиним власником 100 відсотків акцій акціонерного товариства, реалізує своє право на участь у загальних зборах цього товариства, виключно особисто, тобто без участі представника, оскільки положення ст.39 Закону не застосовуються до даної категорії акціонерних товариств згідно ч.1 ст.49 цього Закону.

Із позовних вимог позивача ОСОБА_1 встановлено, що його вимоги стосуються як визнання недійсним рішень загальних зборів так і вимог щодо поновлення на роботі, тобто мають місце корпоративні права та трудові права, які позивач вважає порушеними.

Відкриваючи провадження у справі, судом не надано належної оцінки ст. 19 ч.1 ЦПК, відповідно до якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 3 частини першої ст.20 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, які виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом) у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, розглядають господарські суди.

У 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» зазначено «Господарським судам слід врахувати, що згідно з абзацом другим пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 року № 1-рп/2010 усунення члена виконавчого органу товариства від виконання своїх обов`язків, яке передбачене частиною третьою статті 99 ЦК України, не є відстороненням працівника від роботи в розумінні ст. 46 КЗпП України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12 січня 2010 року № 1-2/2010 у справі про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України роз`яснив, що реалізація учасниками акціонерного товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього товариства стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Зміст положень частини третьої статті 99 та частини четвертої статті 145 ЦК України треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства відкликати члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив.

Із вимог позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 не погоджується із рішеннями загальних зборів ДП «ДАК «Чорноморнофтогаз» щодо його відсторонення від роботи та в подальшому припинення з ним контракту, що є порушенням прав учасника на управління товариством, а не трудових прав керівника товариства, відтак спір в цій частині за своєю правовою природою та правовими наслідками, належить до корпоративних спорів і підлягає вирішенню господарськими судами.

Рішення загальних зборів ДП «ДАТ «Чорноморнафтогаз» є самостійною підставою для відсторонення, розірвання трудового договору із ОСОБА_1

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду України у постанові № 562/304/17 від 18 листопада 2018 року ( провадження № 14-47цс18).

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним рішення загальних зборів АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року щодо відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків голови правління та рішення загальних зборів від 29.08.2014 року в частині припинення повноважень голови правління ОСОБА_1 підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій частині позовних вимог.

Щодо позовних вимог про поновлення на роботі, видачу трудової книжки, внесення у трудову книжку відповідних записів (вимоги щодо виплати заробітної плати залишені судом без розгляду за клопотанням представника позивача) не є підставою для задоволення позовних вимог, а може бути підставою для звернення до суду з відповідними позовними вимогами за наявності для цього правових підстав. Відповідні правові позиції визначені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у справі № 724/140/16-ц (провадження № 61-34808св18). Отже, судом першої інстанції неправильно застосована норма матеріального права, визначена ч.3 ст. 99 ЦК України.

Розглядаючи спір по нормах трудового законодавства, суд першої інстанції вважав, що позивач ОСОБА_1 не пропустив місячний строк звернення до суду за захистом порушеного права, передбачений ст.233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) та про застосування якого просив представник відповідача у поданій ним заяві. (а.с.190-197 т.2).

Колегія суддів критично відноситься до цього, оскільки ОСОБА_1 будучи головою правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» з 27 травня 2013 року згідно з пунктом 2.4 Контракту взяв на себе зобов`язання відповідно до Статуту товариства здійснювати оперативне керівництво діяльністю товариства (п.п.1 п.9.5.9 Статуту), забезпечувати виконання завдань товариства, передбачених Статутом та відповідним фінансовим планом товариства, організовувати виконання його виробничих програм, забезпечувати виконання договірних та інших зобов`язань, організовувати діяльність правління товариства інше.

Пунктом 4.5 Контракту встановлено, що ОСОБА_1 несе персональну відповідальність за ефективність роботи товариства, подання та погодження фінплану.

Будучи наділеним особливо важливими, виключними повноваженнями, займаючи високу посаду у важливому стратегічному об`єкті виробництва, позивач зобов`язаний був цікавитися, що відбувається у товаристві, де він відповідальний за його діяльність та працівників, які там працюють. Тому, звертаючись до суду 05.11.2017 року, тобто через три роки 2 місяці про поновлення на роботі, суд розцінює зазначене як безвідповідальність до своїх професійних обов`язків, недбальство, що суперечить приписам Статуту товариства та обов`язків його як керівника. Дії позивача ОСОБА_1 не мають будь-якої правової визначеності у часі.

З долученої до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 до ПАТ «ДАП «Чорноморнафтогаз» від 16.05.2014 року (а.с.93 т.2) вбачається, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу йому трудової книжки.

Згідно Акту про видачу трудової книжки від 16.05.2014 року , трудова книжка голови правління ДАТ «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 видана на тимчасове зберігання згідно заяви ОСОБА_1 від 16.05.2014 року. (а.с. 119).

Згідно листа від 31.07.2014 року № 20-528 на ім`я ОСОБА_1 направленого йому рекомендованим листом вбачається, що останній даним листом повідомлений, що рішенням загальних зборів акціонерів ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 10 липня 2014 року № 1/2014 його тимчасово відсторонено від здійснення повноважень Голови правління Публічного акціонерного товариства «ДАТ «Чорноморнафтогаз». ( а.с.94-95 т.2).

Листом на ім`я ОСОБА_1 від 05.09.2014 року № 20-734, направленого йому рекомендованим листом з описом, вбачається, що такий повідомлений про припинення повноважень як голови правління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», просять з`явитися найближчим часом до офісу Товариства за зазначеною у листі адресою. Також просять надати трудову книжку для внесення відповідного запису, що знаходиться на зберіганні на підставі наданої розписки. (а.с.96-99).

Вищезазначені листи та вимоги позивачем проігноровані.

Враховуючи вищенаведене, суд не вважає за необхідне відмовляти позивачу ОСОБА_1 через пропуск строку звернення до суду, однак відмовляє у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі по суті.

В процесі апеляційного розгляду справи, представником відповідача ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» 01.07.2019 року направлено через канцелярію суду клопотання про долучення до матеріалів справи Висновку експерта № 1-21/06 від 21.06.2019 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_1 , зображення яких містяться під текстом наданих на експертизу електрофотокопій 4-го аркуша позовної заяви до Личаківського районного суду міста Львова та клопотання до Личаківського районного суду міста Львова від 12 грудня 2017 року, ймовірно виконані різними особами.

Підписи від імені ОСОБА_1 , зображення яких містяться під текстом наданих на експертизу електрофотокопій 4-го аркуша позовної заяви до Личаківського районного суду міста Львова та клопотання до Личаківського районного суду міста Львова від 12 грудня 2017 року по справі № 463/5609/17 виконані не ОСОБА_1 , а іншими (ою) особами (ою). (а.с.166-175 т.4.

Враховуючи те, що зазначене клопотання та Висновок експерта не був предметом обговорення в суді першої інстанції, що зазначене клопотання представника відповідача суперечить ч.3 ст. 367 ЦПК, з метою доступу позивача до правосуддя та вирішення справи по суті позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки Висновку експерта № 1-21/06 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 21.06.2019 року.

Відповідно до ст.377 ч.1 п.2 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі визначено порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги. За приписами ст.376 ч.1 п.3, 4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.3- невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; п.4- порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст.141 ЦПК при ухваленні рішення суд проводить розподіл судових витрат. Так як рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, судові витрати підлягають стягненню із позивача ОСОБА_1 .. Зокрема, суд стягує судові витрати в користь НАК «Нафтогаз України» , оплачені ними при подачі апеляційної скарги, однак за три немайнові позовні вимоги ( вимога про поновлення на роботі не оплачується судовим збором), що в сумі становить 2880 грн.

Так як клопотання АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» про відстрочення сплати судового збору при подачі апеляційної скарги було судом задоволено згідно ухвали судді від 06 лютого 2019 року, сума судового збору 2880 грн. підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 4, 376 ч.1 п.3,4, 377 ч.1 п.2, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» задовольнити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26 листопада 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія « Нафтогаз України» про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів учасників Публічного акціонерного товариства « Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 10.07.2014 року № 1/2016 в частині відсторонення від виконання обов`язків голови правління та рішення від 29.08.2014 року № 4/2014 в частині припинення повноважень голови правління скасувати, провадження по справі у цій частині позовних вимог закрити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26 листопада 2018 року в частині визнання незаконним Наказу №34-к від 05.09.2014 року про звільнення голови правління ОСОБА_1 з посади голови правління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство Чорноморнафтогаз», поновлення на роботі скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до Акціонерного товариства « Державне акціонерне товариство « Чорноморнафтогаз»» та Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання незаконним Наказу №34-к від 05.09.2014 року про звільнення з роботи, поновлення на роботі».

Стягнути з ОСОБА_1 (РНПП НОМЕР_2 ) в користь НАК «Нафтогаз України» ( ) судові витрати по справі в сумі 2880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят ) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 2880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн. судового збору за подання АТ Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» апеляційної скарги у Львівський апеляційний суд.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 30 днів з дня складення повного тексту в порядку визначеному ст..389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Л.Б.Струс

Я.А.Левик