Справа № 303/2609/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 серпня 2018 року (головуючий суддя Довжанин В.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачево про визнання батьківства, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2014 року між ним та ОСОБА_2 були фактичні шлюбні відносини (існували стосунки як чоловіка та жінки) під час яких у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого позивач вважає себе.

Разом сторонами було написано та подано заяву про реєстрацію батьківства, позивачем було організовано хрещення дитини. Після хрещення сина ОСОБА_2 постійно сварилася з позивачем, була невдоволеною та агресивною, хоча позивач надавав кошти, допомагав у догляді та вихованні дитини.

Восени 2016 року ОСОБА_2 стала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, відмовилася давати зустрічі з сином, не пускала позивача до будинку, відмовилася від допомоги, яку він їй надавав.

Пізніше ОСОБА_2 повідомила позивача, що він не вказаний батьком дитини у свідоцтві про народження ОСОБА_3 .

Також відповідач поставила до відому позивача, що погодиться на його участь у вихованні дитини, за умови здійснення ним дарування будинку та відкриття грошового рахунку.

Оскільки ОСОБА_2 стверджувала, що позивач не є батьком дитини, ОСОБА_1 було замовлено тест на батьківство у Лабораторії DNA Diagnostics Center (зразки від учасників тесту отримано 31.08.2015), згідно з результатом якого вірогідність його батьківства стосовно дитини ОСОБА_3 складає 99,99997%.

Посилаючись на дані обставини, позивач просив визнати його батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Відділ ДРАЦС по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за №638 від 07.08.2015, вчиненому відділом ДРАЦС РС Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області відповідно до рішення суду, де відомості про батьківство вказати батьком дитини - ОСОБА_1 , виключивши відомості про ОСОБА_6 , а також запис про прізвище дитини змінити на « ОСОБА_3 », виключивши запис прізвища « ОСОБА_3 ».

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.08.2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд помилково застосував позовну давність в один рік, передбачену ч. 2 ст. 129 СК України; відповідач не заявляла про застосування позовної давності; положення ч. 2 ст. 129 СК України щодо річного строку позовної давності є спеціальним, а тому не можуть бути поширені на положення про визнання батьківства, передбачені у ст. 128 СК України, з підстав яких пред`явлено позов ОСОБА_1 .

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення суду без змін. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду. Крім того вказує, що позивач ні до неї, ні до її сина не має ніякого відношення; у картці вагітної вона була зазначена як одинока; позивач був поінформований, що її син зареєстрований за прізвищем ОСОБА_3 та по батькові зазначено ОСОБА_3 , оскільки так звати її батька.

Відповідачі та їх представники в судове засідання апеляційного суду 24 вересня 2019 року не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила рішення суду залишити без змін.

Від Мукачівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області також надійшла заява про розгляд справ за відсутності представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та реєстраційну книгу хрещень кафедрального храму Мукачівського благочиння Мукачівської Єпархії ІПЦ, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності в один рік, передбачений ч. 2 ст. 129 СК України, при цьому нормами Сімейного кодексу України не передбачено, що позовна давність застосовується тільки за заявою відповідача.

Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу.

У випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до ЦК України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Позивач звернувся до суду із позовом на підставі положення ст. 128 СК України, яка передбачає можливість визнання батьківства щодо дитини за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України (спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою).

Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

На підставі викладених норм сімейного права можна зробити наступні висновки. Законодавець у ч. 1 ст. 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить, у відповідності до ч. 2 ст. 129 СК України, вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Оскільки ОСОБА_2 ні в момент зачаття, ні при народженні дитини не перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, тому положення ч. 2 ст. 129 СК України, яке є спеціальним, не може бути поширене на положення про визнання батьківства, передбачені у ст. 128 СК України.

Крім того, законодавець у ч. 2 ст. 20 СК України передбачив субсидіарне застосування положень Цивільного кодексу України, які стосуються позовної давності, до сімейних відносин у випадках, передбачених ч. 1 ст. 20 СК України.

Тому у випадках передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в ч. 3 ст. 267 ЦК України. Тобто, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 квітня 2017 р. у справі N 6-617цс17.

Таким чином, у справі яка розглядається, суд першої інстанції помилково застосував позовну давність в один рік до вимоги про визнання батьківства в порядку статті 128 СК України, до того ж без заяви сторони у спорі.

В той же час, колегія суддів зазначає, що пропуск позовної давності може бути підставою для відмови у позові у разі правомірності матеріально-правової вимоги позивача.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.08.2015 (актовий запис № 638), виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі «батьки» зазначені: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № НОМЕР_2 , сформованого 15.09.2017, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), де батьками зазначені: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_6 (а.с.62-63).

Тобто, дитина народжена матір`ю, яка не перебувала у шлюбі, і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Відповідно до свідоцтва про хрещення, копія якого була додана позивачем до позовної заяви, 09.08.2015 здійснено таїнство хрещення та миропомазання над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Хрещений батько - ОСОБА_11 . Хрещена мати - ОСОБА_12 . Хрещення та миропомазання здійснено в храмі Почаївської ікони Божої Матері, де таїнство здійснив протоіерей ОСОБА_13 (а.с.6 т. 1).

В матеріалах справи також міститься копія свідоцтва про хрещення, надана відповідачкою, відповідно до якого 09.08.2015 протоіереєм ОСОБА_13 здійснено таїнство хрещення та миропомазання над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Хрещений батько - ОСОБА_11. Хрещена мати - ОСОБА_12 . Хрещення та миропомазання здійснено в храмі Почаївської ікони Божої Матері (а.с.50 т. 2).

Оригінали цих двох свідоцтв про хрещення були оглянуті судом апеляційної інстанції.

В той же час, згідно довідки №221 від 15.06.2018 Управління Мукачівської єпархії Української Православної Церкви, в книзі реєстрації Хрещень за №95 від 09.08.2015 зареєстровано Таїнство Хрещення та Миропомазання ОСОБА_3 , а батьками зазначені відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 189 т. 1). До цієї довідки додано фотокопію книги реєстрації Хрещень із записом №95 від 09.08.2015 (а.с. 190 т. 1)

Довідкою №237 від 14.06.2019 Управління Мукачівської єпархії Української Православної Церкви, отриманою на запит апеляційного суду, підтверджено, що в метричній книзі Кафедрального собору на честь Почаївської Ікони Божої матері значиться запис, що 09.08.2015 протоієрей ОСОБА_13 здійснив Таїнство Хрещення над дитиною ОСОБА_3 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , хресні батьки: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та (а.с. 70 т. 2).

Оригінал реєстраційної книги хрещень кафедрального храму Мукачівського благочиння Мукачівської Єпархії ІПЦ було оглянуто апеляційним судом в судовому засіданні 24 вересня 2019 року.

Щодо прізвища дитини у свідоцтві про хрещення, представник Мукачівської єпархії в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що свідоцтво про хрещення із прізвищем дитини « ОСОБА_3 » могло бути виписано матері на її прохання. При цьому, при повторному видачі таких свідоцтв, дані заносяться зі слів особи, яка просить видати таке свідоцтво, та не звіряються з книгою реєстрації хрещень.

Таким чином, колегія суддів констатує, що батьками дитини ОСОБА_3 , над яким було здійснено таїнство хрещення 09.08.2015, у реєстраційній книзі хрещень зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснив, що являється хрещеним батьком дитини. З відповідачем познайомився на хрещенні, до народження дитини з нею знайомий не був.зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Зазначив, що вдома ОСОБА_2 говорила, що вони давно хотіли дитину і от народився ОСОБА_3 . Про те, що ОСОБА_1 являється батьком дитини, особисто зробив висновки з розмови з відповідачем, під час хрещення дитини та святкування, а про те, що вона вимагала від ОСОБА_1 відкрити рахунок, та подарувати їй будинок не чув.

Свідок ОСОБА_23 суду надав показання, що раніше працював у ОСОБА_1 на підприємстві, на прохання останнього вдома у ОСОБА_2 проводив ремонтні роботи. Також, за проханням ОСОБА_1 разом з останнім забирав відповідача ОСОБА_2 з дитиною з роддому, і коли ОСОБА_1 пішов в магазин, ОСОБА_2 жартома зверталася до дитини та казала, що якщо буде плакати піде жити до тата, маючи на увазі позивача. Також зазначив, що приблизно протягом року після народження дитини він завозив за вказівкою позивача до відповідача додому будівельні матеріали. Ствердив, що сторони по справі були однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що у відповідача ОСОБА_2 штукатурив будинок та клав бруківку. Тоді відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були хороші, вона була вагітна і ОСОБА_1 завжди був з нею, а чи жив у неї йому не відомо.

Свідок ОСОБА_25 надала показання, що позивач по справі доводиться їй братом, а ОСОБА_3 являється його дитиною, який схожий на батька, що видно і без експертизи. Про проведення хрещення дитини домовлялася вона, про це її просили і брат, і ОСОБА_2 , а також здійснювала закупівлю та приготування до святкування, що відбувалося у ОСОБА_2 вдома. Також зазначила, що коли ОСОБА_2 народила ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_25 до неї в родильний дім носила їй їсти, фінансування всього здійснював ОСОБА_1 .

Статтею 50 Сімейного кодексу України встановлено, що чоловік має право на батьківство. Це право є невід`ємним і гарантується законом.

Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до статті 128 СК України визнання батьківства за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині 3 статті 128 Сімейного кодексу України, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина 1 статті 135 Сімейного кодексу України). Відповідно до пункту 9 вказаної Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства, мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Позивачем до позовної заяви було додано результат аналізів ДНК, наданих DNA Diagnostics Center, вірогідність батьківства ОСОБА_1 щодо дитини - ОСОБА_3 - складає 99,99997% (а.с.7 т. 1).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2017 за клопотанням представника позивача по даній цивільній справі призначено судово-генетичну експертизу щодо встановлення біологічного батьківства, яку залишено без виконання, оскільки відповідач ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 не з`явилися для забору зразків ДНК.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.06.2018 по справі повторно призначено судово-генетичну експертизу.

Однак така не проведена у зв`язку з категоричною відмовою відповідача ОСОБА_2 надати зразки зразків ДНК дитини ОСОБА_3 для її проведення.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Апеляційним судом в судовому засіданні неодноразово роз?яснювались відповідачу наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ст. 109 ЦПК України. У справі двічі оголошувались перерви для надання можливості проконсультуватись із адвокатом та для обрання відповідної установи для проведення експертизи, проте в наступні судові засідання відповідач не з?являлась, надсилаючи заяви про розгляд справи у її відсутності (а.с. 48-49, 64, 74).

Позиції щодо спору про визнання батьківства викладені у Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі N 591/6441/14-ц.

Зважаючи на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції виходить як із того, що між сторонами існували стосунки як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, так і з того, що відповідачка свідомо ухилялася від проведення призначеної судом першої інстанції судово-генетичної експертизи. Категорично заперечуючи, що ОСОБА_1 є батьком її дитини, ОСОБА_2 належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин не надала та не скористалась своїм правом довести свої заперечення висновком судово-генетичної експертизи.

Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від участі в експертизі шляхом надання необхідних матеріалів від сина ОСОБА_3 , без чого провести експертизу неможливо, апеляційний суд з урахуванням цієї обставини, а також фактичних даних, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, участь у спільному веденні господарства до народження дитини, участь позивача в утриманні дитини, запис у реєстраційній книзі хрещень про батьків ОСОБА_3 , враховуючи показання свідків, що підтверджують ставлення ОСОБА_2 до ОСОБА_1 як до батька ОСОБА_3 , визнання ОСОБА_1 свого батьківства, суд вважає, що є підстави, відповідно до ст. 109 ЦПК України, визнати факт батьківства ОСОБА_1 стосовно дитини ОСОБА_3 , та, відповідно, задовольнити позов та визнати ОСОБА_1 батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 638 від 07 серпня 2015 року).

Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 N 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;

Відповідно до п.п. 2.16.4 Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Дане рішення апеляційного суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за №638 від 07.08.2015, у якому слід змінити відомості про батька дитини - ОСОБА_1 , виключивши відомості про ОСОБА_6 , які були записані за вказівкою матері.

Щодо вимоги про зміну прізвища дитини колегія зазначає наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до ст. 135 СК України, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків, і якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Батьки дитини ОСОБА_3 у шлюбі не перебувають; проживають окремо; мають різні прізвища. Обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини, позивачем суду не надано. Тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни прізвища дитини.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позову ОСОБА_1 сплачено 1280,00 грн., та при поданні апеляційної скарги - 2114,40 грн., тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3394,40 грн. у відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 серпня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області внести зміни у актовий запис цивільного стану за № 638 від 07 серпня 2015 року - змінити відомості про батька дитини на ОСОБА_1 , виключивши відомості про ОСОБА_6 , котрі були записані за вказівкою матері ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 3394,40 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року.

Головуюча:

Судді: