Провадження № 2/229/650/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 вересня 2019 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Грубника О.М.,

за участю секретаря судового засідання Варламової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 28 листопада 2007 року у розмірі 40 000,00 грн., - трикімнатну квартиру загальною площею 66,0 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» (далі- ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі - продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за ціною встановленою за згодою встановленою іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути з відповідача судові витрати.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 28 листопада 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») та ОСОБА_1 (далі - відповідач) укладено кредитний договір № 0 (далі- кредитний договір). Відповідно до його умов відповідач ОСОБА_1 отримав кредит. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 28 листопада 2007 року між банком та позичальником укладено іпотечний договір №67867, посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Гнатенко В.Л. та зареєстрованого за № 6987 (надалі - договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: трикімнатна квартира загальною площею 66,00 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності.

Згідно п.1.2 договору іпотеки, вартість предмета іпотеки становить 50500,00 грн.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Іпотекодержателем є ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте, всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та процентами.

28 листопада 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки № 151957.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 28 листопада 2007 року,в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

21 вересня 2015 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (фактор) укладено договір факторингу № 27. Згідно з п. 2.1 цього договору, за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом і визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження (а.с.26).

16 серпня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву в якій просить розглянути дану справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.

Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 40000,00 грн.

28 квітня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 листопада 2007 року.

28 листопада 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 67867.

Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку іпотеко- держателю нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Відповідно до ч 1, ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбаченого законом, покладається на іпотекодержателя, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 1 та ч.2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно п. 37 Постанови №5 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 38 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

За вимогами ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).

28 квітня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 листопада 2007 року.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший відсоток не встановлений договором.

У зв`язку з невиконання зобов`язань за кредитним договором у відповідача ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитним договором № 0 від 28 листопада 2007 року у розмірі 64542,57 грн., що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу по кредиту - 26104,30 грн., суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 34 623,27 грн., трьох процентів річних від простроченої суми - 3815,00 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналіз наведених норм дає підстави до висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема, заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року у справі за № 6-10цс13.

21 вересня 2015 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (фактор) (у подальшому сторони) було укладено договір факторингу № 27.

Відповідно до умов якого право вимоги за договором іпотеки № 67867 від 28 листопада 2007 року, позичальник: ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Отже, з дня укладення договору факторингу від 21 вересня 2015 року, тобто з 21 вересня 2015 року, до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшли всі права вимоги (замість первісного кредитора - ПАТ «УкрСиббанк») до позичальника ОСОБА_1 .

Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 0 від 28 листопада 2007 року.

Прийняті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував, і має прострочення строків сплати суми кредиту.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-979 цс 15.

28 листопада 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (у подальшому сторони) було укладено договір поруки №151957.

Відповідно до умов п. 1.3 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (у тому числі кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору щодо строків погашення кредитних коштів, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки з правом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 4,5,10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265,273,279, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, пов. 6, оф. 32, м. Київ, 04112, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 28 листопада 2007 року у розмірі 64542,57 грн., - трикімнатну квартиру загальною площею 66,0 кв.м, житловою площею 39,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі - продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за ціною встановленою за згодою встановленою іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», судовий збір в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2019 року.

Суддя: О. М. Грубник