У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2019 Справа №1915/12218/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Козівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду зі вказаною скаргою в якій просить: визнати протиправними дії Козівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (далі ДВС) щодо ненадання розрахунку заборгованості за аліментами на його вимогу з початку відкриття виконавчого провадження № 34851498; зобов`язати ДВС надати йому такий розрахунок.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що на виконанні ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 1915/12215/2012 від 29 серпня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. 15 квітня 2019 року він, тобто ОСОБА_1 , звернувся до ДВС з запитом у якому просив надати йому розрахунок заборгованості за аліментами. У відповідь йому надійшов такий розрахунок, однак у ньому містились відомості не з моменту відкриття виконавчого провадження, а лише за останні три місяці, що передували запиту. Такі дії ДВС Білоборода К.І. вважає порушенням свої прав.

Представник ДВС подав відзив на вказану скаргу, де зазначає, що на виконанні відділу справді перебуває вказане виконавче провадження. 22 січня 2019 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з описом направлено розрахунок про наявну заборгованість по оплаті аліментів, починаючи з моменту відкриття провадження. 07 лютого 2019 року, на виконання заяви ОСОБА_1 про надання копій матеріалів виконавчого провадження, вказаний розрахунок було направлено на його електронну адресу. 15 квітня 2019 року заявник звернуся до ДВС з заявою про надання розрахунку заборгованості. 17 квітня 2019 року на електронну адресу заявника було направлено скан-копію довідки розрахунку. Таким чином прав ОСОБА_1 порушено не було, вважає представник ДВС.

У судове засідання заявник не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Така його неявка не перешкоджає розгляду справи, згідно з частиною 2 ст. 450 ЦПК України.

Представник ДВС у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини.

На виконанні ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 1915/12215/2012 від 29 серпня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 липня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (далі також може вживатись як Виконавче провадження).

22 січня 2019 року на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням направлено розрахунок заборгованості із сплати аліментів у Виконавчому провадженні за період з липня 2012 року по грудень 2018 року. Вказане підтверджується квитанцією ТД ПАТ «Укрпошта» від 22 січня 2019 року, накладною № 864 від 22 січня 2019 року, описом вкладення та копією розрахунку. (а.с. 35; 36-37)

01 лютого 2019 року на адресу ДВС надійшов запит ОСОБА_1 у якому він просить надіслати на його електронну адресу копії матеріалів виконавчого провадження № 34851498. (а.с. 34)

На виконання цього запиту, 07 лютого 2019 року на електронну адресу заявника, окрім іншого, направлено скан-копію того ж таки розрахунок заборгованості із сплати аліментів у Виконавчому провадженні за період з липня 2012 року по грудень 2018 року, що підтверджується витягом із електронної скриньки Міністерства юстиції України. (а.с. 41-44)

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 знову подав запит на інформацію у якому просив надіслати на його електронну адресу розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у Виконавчому провадженні. (а.с. 11)

У відповідь на даний запит, 17 квітня 2019 року, на електронну адресу заявника було надіслано відповідь та довідку про розрахунок заборгованості у Виконавчому провадженні за період з січня по березень 2019 року, що підтверджується витягом із електронної скриньки Міністерства юстиції України. (а.с. 19-21)

Надавши правову оцінку зазначеним обставинам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктами 1 та 2 ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником.

Ця норма права знайшла своє відображення в інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у пункті 4 розділу XVI якої зазначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

З аналізу вказаних норм права стає очевидним, що порушення права боржника, зокрема, наступає у випадку неповідомлення його державним виконавцем про розрахунок заборгованості у випадку подання заяви.

Тобто, суть порушеного права полягає у відсутності інформації щодо такої заборгованості.

У даній справі заявник, по суті, вважає порушенням свого права не стільки ненадання інформації, скільки недотримання форми її подачі. На його думку сам той факт, що відомості щодо його заборгованості надані не з моменту відкриття виконавчого провадження є достатнім для того, аби свідчити про порушення його прав.

Однак такі доводи ОСОБА_1 не ґрунтуються на нормах права, оскільки при їх викладі не враховано загальної картини з наданням йому інформації про заборгованість у Виконавчому провадження.

А остання полягає у тому, що такі відомості були надані заявнику в два етапи. Перший включав періоди з липня 2012 року по грудень 2018 року, а другий з січня по березень 2019 року.

Таким чином після отримання останньої із довідок, ОСОБА_1 у повній мірі володів інформацією про стан заборгованості у Виконавчому провадженні, що свідчить про відсутність порушення ДВС його прав, визначених ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає, що визнання недійсними дій ДВС лише з тих міркувань, що інформація була надана не у формі єдиної довідки, з врахуванням того, що повний її об`єм розділився та був належним чином доведений до відома боржника за допомогою двох джерел, є надто формальним підходом і не відповідатиме принципу верховенства права та суперечитиме загальним засадам розумності та справедливості.

Окрім цього слід зазначити, що державним виконавцем ДВС повністю виконана норма закону щодо необхідності розрахунку заборгованості з сплати аліментів із моменту відкриття Виконавчого провадження та повідомлення боржника про її стан. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за період з липня 2012 року по грудень 2018 року, котрий був проведений та надісланий заявнику.

Таким чином суд приходить до переконання про безпідставність даної скарги.

Керуючись статтями 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на дії Козівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (місце знаходження: вул. Дорошенка, 3, смт. Козова, Тернопільської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34653585).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на дану ухвалу подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка