П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року місто Київ

справа № 757/47874/18-ц

провадження №22-ц/824/8460/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Горак Ю.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Боряк Галиною Юріївною,

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Козлова Р.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є батьком ОСОБА_2 і з серпня 2015 року є непрацездатним пенсіонером за віком. Єдиним доходом у нього є пенсія, яка складає 1435,00грн. Крім того зазначає, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, при цьому в шлюбних відносинах із їх матір`ю він не перебуває. Також зазначає, що він хворіє на ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на лікування та харчування. Оскільки його повнолітня донька - ОСОБА_2 ухиляється в добровільному порядку надавати своєму батькові матеріальну допомогу на його утримання, стосунків з ним не підтримує, чинить перешкоди у користуванні власністю, позивач просить стягнути з неї на свою користь аліменти на утримання непрацездатного батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000 грн., починаючи з вересня 2018 року і довічно/до зміни матеріального стану батька.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 26 березня 2019 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 28 вересня 2018 року.

Судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Боряк Г.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В рішенні суду встановлено, що позивач хворіє на ряд захворювань та потребує постійного медичного догляду, а також у зв`язку з цим додаткових витрат на лікування. Разом з цим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження зазначених обставин, а тому суд неправильно застосував ст. 203 СК України. Фіскальні чеки, що надані позивачем на підтвердження додаткових витрат на лікування не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 78, 80 ЦПК України. Оскільки немає жодного документу який би свідчив про те, що перелік препаратів у чеку був виписаний лікарем позивачу для лікування зазначених у довідках хвороб.

Також судом встановлено, позивач є пенсіонером, що є єдиним його доходом, і яка не забезпечує його потреб на харчування та лікування. При цьому, суд не надав оцінки тому, що розмір пенсії позивача на момент звернення до суду складав 1435 грн., тобто в межах встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність.

Що стосується неповнолітніх дітей позивача, то останній не перебуває у шлюбі з їх матір`ю. При цьому позивачем не надано доказів того, що він із своєї пенсії сплачує аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей та надає їм матеріальну допомогу. Чинним законодавством не встановлено такої підстави для стягнення аліментів на утримання батька як наявність неповнолітніх дітей яких він не може забезпечити.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик та допит в якості свідка дідуся відповідачки, з яким вона проживає, що позбавило її можливості довести, що ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неї. У разі встановлення факту ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_2 , суд мав би застосувати положення ст. 204 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мамась М.О. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат Боряк Г.А. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мамась М.О. проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення, як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 , є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 . (а.с.11).

Згідно довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві від 27 вересня 2018 року за №16065 позивач отримує пенсію в розмірі 1435,00 грн. щомісячно. (а.с.12) Інших доходів позивач не має і такі дані матеріали справи не містять.

Позивач ОСОБА_1 має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.13,14)

Позивач також має повнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_1 хворіє на ряд захворювань, що потребує постійного медичного догляду та в зв`язку з цим додаткових витрат на його лікування.

Відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 619 від 23 березня 1984 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_2 як повнолітня дочка позивача, незалежно від її матеріального стану та стану свого здоров`я, зобов`язана утримувати свого батька, який є пенсіонером та отримує пенсію, що є єдиним його доходом, і яка не забезпечує його потреб на харчування та лікування. Визначаючи розмір аліментів в сумі 3000 грн. на місяць, суд першої інстанції врахував у відповідності до ст..205 СК України стан здоров`я позивача, що потребує додаткових витрат на його лікування, його похилий вік, розмір пенсії, наявність неповнолітніх дітей на його утриманні, можливість отримання ним матеріальної допомоги від іншого повнолітнього сина - ОСОБА_7 , наявність у сторін на праві спільної часткової власності нерухомого майна, відсутність належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність постійного заробітку (доходу) відповідачки, та вважав, що такий розмір аліментів є доцільним і відповідатиме інтересам сторін. Також суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_2 не може бути звільнена від сплати аліментів своєму батьку, оскільки нею не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували невиконання або ухилення від виконання позивачем своїх обов`язків щодо утримання відповідачки.

Проте, повністю погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно з ч.1 ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`зку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.21 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них ( ст.204 СК).

Установлено, що дочка позивача - ОСОБА_2 є повнолітньою, її батько ОСОБА_1 є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги. Підстави звільнення відповідачки від сплати аліментів, що передбачені ч.1 ст.204 СК України, відсутні.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення позивача від виконання його батьківських обов`язків стороною відповідача, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано ні вироку суду, ні довідки державного виконавця про наявність у позивача заборгованості по аліментам, ні патронатного договору про передачу дитини на виховання у чужу сім`ю, ні довідки про розшук боржника. Сам по собі факт проживання відповідачки у бабусі та дідуся, про що показав в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , не дає підстав для висновку, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Отже, доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд позбавив апелянта можливості довести факт ухилення батька від сплати аліментів, не допитавши в якості свідка її дідуся, не заслуговують на увагу, оскільки покази свідка ОСОБА_8 не є достатнім доказом, що дає змогу дійти висновку про доведеність факту ухилення позивача від виконання своїх обов`язків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір пенсії позивача відповідає встановленому законом прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а отже відсутні підстави вважати, що позивач потребує матеріальної допомоги, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вимоги про стягнення аліментів на утримання батьків не обмежуються прожитковим мінімумом.

Наявність на утриманні позивача двох малолітніх дітей, стан здоров`я позивача обґрунтовано враховано судом при визначенні розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції невірно застосовані норми статті 203 СК України, так як позивачем не надано доказів на підтвердження потреби позивача у додаткових витратах на лікування, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки позивачем вимоги про стягнення додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю не заявлялись

Відповідно до ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Враховуючи, що законом передбачено при визначенні розміру аліментів враховувати матеріальний і сімейний стан сторін, в тому числі і особи, з якої підлягають стягненню аліменти, врахування судом першої інстанції лише відсутності у відповідачки заробітку є неправильним.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачки з 2012 року перебуває на «Д» обліку в КМЦ СНІДу з діагнозом ВІЛінфекція III клінічна стадія (а.с.161). Відповідачка ОСОБА_2 проживає разом, однією сім`єю з дідусем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який має ряд захворювань (а.с.90-98).

Зважаючи на зазначені обставини ,визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 3000 грн. є занадто великим, а тому колегія суддів вважає, що розмір аліментів має бути зменшеним до 1500 грн., що буде відповідати принципу справедливості.

Разом з тим, обставини, на які посилалась відповідачка ОСОБА_2 , а саме стан здоров`я, відсутність у неї заробітку, перебування на її утриманні дідуся, за законом не є підставою для звільнення від сплати аліментів на утримання батьків.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Боряк Галиною Юріївною,- задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 березня 2019 року - змінити, зменшивши розм`як аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 3000 грн. до 1500 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 27 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус