Провадження № 2-з/947/1042/19
УХВАЛА

11.09.2019

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

За участю:

Представника позивача

Представника відповідача

Розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2019 року до суду з позовом про поділ майна подружжязвернулась ОСОБА_1 , в якому просить спільною сумісною власністю подружжя нерухоме майно у вигляд і квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати спільною власністю подружжя рухоме майно у вигляді автомобілю марки «Toyota» модель Rav4 номер шасі НОМЕР_1 , 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля марки «Toyota» модель Rav4 номер шасі НОМЕР_1 , 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.

10.09.2019 року ОСОБА_1 надала суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме автомобіль марки «Toyota» модель Rav4 номер шасі НОМЕР_1 , 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є вона та оголосити даний автомобіль у розшук, вилучити його та передати їй на відповідальне зберігання, оскільки автомобліь знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_2 , який чинить їй перешкоди у користуванні ним та отримання документів щодо вартості автомобіля, при цьому посилається на те, що предметом спору є поділ спільного майна подружжя, зокрема вказаного автомобіля, який знаходиться у постійному користуванні відповідача. Більш того він автомобіль переховує він неї, з приводі чого вона зверталась до Таїровського ВП Київського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області, де їй було повідомлено, що автомобіль знаходиться на стоянці на відповідальне зберігання до вирішення питання щодо права власності, однак позивачу невідомо на якій саме стоянці перебуває їх майно, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або призвести до невиконання можливого рішення суду.

В судовому засіданні, що відбулось 11.09.2019 року позивач підтримала заяву про забезпечення позову та просить її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

В той же час, відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому забезпечення позову не повинно порушувати принцип змагальності і процесуального рівноправ`я.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивач у позові претендує на Ѕ частину майна придбаного у шлюбі, в тому числі й автомобіля марки «Toyota» модель Rav4 номер шасі НОМЕР_1 , 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого в цілому є вона, про свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач посилається на те, що спірний автомобіль знаходиться у постійному користуванні відповідача і це право відповідача позивачкою при зверненні до суду не оспорюється, оскільки як вбачається з позовних вимог позивач претендує на Ѕ частину вказаного автомобіля.

За таких обставин, враховуючи предмет спору та обсяг вимог, пред`явлених позивачем до відповідача, суд вважає, що підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову несуть загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, відсутні, а тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016 року, які, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, мають враховуватися судом, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Тим більше, враховуючи положення ст. 150 ч. 1 п.1 ЦПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

В даному випадку власником спірного автомобілю є позивач.

Враховуючи викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153,353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме автомобіль марки «Toyota» модель Rav4 номер шасі НОМЕР_1 , 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є позивач а користувачем відповідач, оголошення транспортного даного засобу у розшук, вилучення його та передання на відповідальне зберігання позивачу.

Повна ухвала буде винесена протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту

Суддя Луняченко В. О.

Повна ухвалу суду постановлена 16.09.2019 року