ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Чернівці

справа № 723/602/17

провадження №22-ц/822/537/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Литвинюк І.М., Владичана А.І.

секретар Андрушків С.П.

за участю: представника АТ «ОТП Банк» - Кутровської Н.М., представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Сторожинецького нотаріального округу Коржан Віра Данилівна, про захист прав споживачів, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Дедик Н.П.,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 20 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі АТ «ОТП Банк») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-OAJ/039/2008, згідно умов якого відповідач отримала 88000 доларів США зі сплатою процентної ставки 4,49% + FIDR, з кінцевим терміном повернення до 20 лютого 2035 року.

Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків відповідач повинен був здійснювати у валюті, щомісяця у розмірі та в строки, визначені у Графіку Платежів, який є невід`ємним додатком №1 до кредитного договору.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 20 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №SR-OAJ/039/2008.

16 квітня 2008 року між банком та позичальником укладений додатковий договір до кредитного договору, відповідно до якого ануєтетний графік змінений на стандартний.

10 березня 2009 року, 20 листопада 2009 року, 21 червня 2010 року були укладені між банком та позичальником додаткові договори, відповідно до яких змінювалася відсоткова ставка.

10 березня 2009 року, 20 листопада 2009 року, 21 червня 2010 року укладені додаткові договори до договору поруки у зв`язку із змінами кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, банк направив відповідачам досудові вимоги від 14 грудня 2016 року про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Погашення заборгованості за кредитним договором ані позичальником, ані поручителем не здійснено.

Станом на 11 грудня 2016 року сума заборгованості за кредитним договором складає 103365,80 доларів США, що еквівалентно 2 649 306,80 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2016 року, яка складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі 82858,60 дол. США (2123699,06 грн.), суми несплачених відсотків за користування кредитом, яка розрахована за період з 20 січня 2015 року по 10 листопада 2016 року, 20507,20 дол. США (525607,74 грн.).

Просило стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість в сумі 103365,80 доларів США, що еквівалентно 2 649 306,80 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2016 року, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 39739,60 грн.

19 жовтня 2017 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_2 , звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «ОТП Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Коржан В.Д. про захист прав споживачів, посилаючись на те, що кредитний договір №ML-OAJ/039/2008 від 20 лютого 2008 року є таким, що не відповідає чинному законодавству, є несправедливим та повинен бути визнаний недійсним.

Вказували, що ОСОБА_1 не отримувала від відповідача повної інформації про умови кредитування, а також про орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору у письмовій формі. Отже умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача.

Крім того, банк змінив процентну ставку щодо збільшення в односторонньому порядку, а отже під час підписання договору позивачу було надано неповну інформацію про сукупну вартість кредиту та обов`язки.

Також посилалися на те, що в забезпечення виконання договору споживчого кредиту між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем було укладено договір іпотеки № РМL-QAJ/2008 від 25 лютого 2008 року, який було нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №835. Відповідно до даного договору позивачем в іпотеку було передано нерухоме майно - будинок загальною площею 130.60 кв.м. вартістю 333906 грн. та земельну ділянку загальною площею 0.100 гектари, вартістю 58075 грн., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Іпотекою забезпечувалось виконання усіх грошових зобов`язань за кредитним договором.

Просили визнати недійсними: договір споживчого кредиту №ML - ОАJ/039/2008 від 20 лютого 2008, додатковий договір до кредитного договору №ML - ОАJ/039/2008/1 від 16 квітня 2008 року, додатковий договір №1 до кредитного договору від 10 березня 2009 року, додатковий договір №2 до кредитного договору від 20 листопада 2009 року, додатковий договір №3 до кредитного договору від 21 червня 2010 року, додатковий договір №4 до кредитного договору від 25 лютого 2011 року, які укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк»; визнати недійсним договір іпотеки житлового будинку площею 130.60 м.кв та земельної ділянки площею 0.100 га №РМL-ОАJ/2008 від 25 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» та посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №835; визнати недійсним договір поруки №SR-OAJ/039/2008 від 20 лютого 2008 року та додаткового договору до договору поруки №1 від 10.03.3009 р., додаткового договору до договору поруки №2 від 20.11.2009 р., додаткового договору №3 до договору поруки від 21.06.2010 р., які укладені між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк»; зобов`язати приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан В.Д. виключити з реєстру іпотек та заборони відчуження записи про іпотеку та заборону відчуження житлового будинку площею 130.60 м.кв. та земельної ділянки площею 0.100 га, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2019 року у задоволенні первісного позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ПАТ «ОТП Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Коржан В.Д. про захист прав споживачів щодо визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту №№ML - ОАJ/039/2008 від 20 лютого 2008 року та додаткових договорів до нього, договору іпотеки від 25 лютого 2008 року, договору поруки від 20 лютого 2008 року та додаткових договорів до нього, а також зобов`язання приватного нотаріуса Коржан В.Д. виключити записи з реєстру іпотек та заборони відчуження - відмовлено.

Відмовляючи в задоволення первісного позову ПАТ «ОТП Банк», суд першої інстанції виходив із того, що свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 виконує неналежним чином, що є підставою для стягнення заборгованості. Разом з тим, з висновку судово-економічної експертизи вбачається, що не надається можливим визначити реальний розмір заборгованості за кредитним договором. Банк не довів належними доказами розмір заборгованості за кредитним договором і висновок судово-економічної експертизи не спростував.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що підписавши спірні договори, відповідачі погодилися з їх умовами. Під час укладання спірних договорів, відповідачі мали можливість ознайомитися з умовами кредитування, будь-яких застережень чи зауважень щодо незгоди з положеннями кредитного договору не висловили, після його укладання позичальник розпочав виконувати свої зобов`язання. З огляду на досягнення сторонами у встановленій формі згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, тривалий період його виконання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними спірних договорів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та аргументів інших учасників справи

У квітні 2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не прийняв до уваги висновок №33 судово-економічної експертизи від 28 листопада 2018 року, відповідно до якого кредитний договір №ML - ОАJ/039/2008 від 20 лютого 2008 року не відповідає вимогам чинного законодавства в частині надання банком інформації позичальнику про сукупну вартість кредиту та попередження про валютні ризики. В самому кредитному договорі реальна відсоткова ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту не відображено. Банк не дотримався процедури повідомлення позичальника про збільнення процентної ставки. Додатки до кредитного договору та базові умови кредитування мають значні розбіжності. Банк у порушення положень статей 203, 215 ЦК Украхни, статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», не проінформував їх про всі істотні умови договору, зокрема, реальну відсоткову ставку, абсолютне значення здорожчання кредиту та кінцеву сукупну вартість кредиту для здійснення позичальником свідомого вибору схеми кредитування, унаслідок чого був введений банком в оману.

Також у квітні 2019 року АТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2019 року в частині відмови в задоволенні первісного позову банку про стягнення кредитного заборгованості скасувати та задовольнити позов в цій частині в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було встановлено факт видачі кредиту в повному обсязі та неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. Висновок судово-економічної експертизи, який був покладений в основу рішення, розмір заборгованості не спростовує.

Відзивів на апеляційні скарги не подано.

Установлені судом обставини справи

20 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML - ОАJ/039/2008, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 88000 доларів США. Дата остаточного повернення кредиту 20 лютого 2035 року (т.1 а.с.6-13).

Відповідно до пункту 3 частини № 1 кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка, яка визначається як фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток дорівнює - 4, 49 % річних. FIDR - це процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватися банком (зменшуватися чи збільшуватися) в порядку передбаченим цим договором.

Згідно підпункту 1.4.1.2. пункту 1.4. частини № 2 кредитного договору проценти нараховуються щомісяця у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у графіку платежів (додаток № 1), на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до пункту 1.5. кредитного договору.

У період кредитного договору, а саме: 16 квітня 2008 року, 10 березня 2009 року, 20 листопада 2009 року, 21 червня 2010 року, 25 лютого 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено п`ять додаткових договорів до кредитного договору, якими вносилися зміни, зокрема, до графіку повернення кредиту та сплати процентів (т.1 а.с.15-29).

20 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №SR-OAJ/039/2008, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором та нести солідарну з боржником відповідальність (т.1 а.с.43-45).

10 березня 2009 року, 20 листопада 2009 року, 21 червня 2010 року між банком та ОСОБА_3 укладено три додаткових договорів до договору поруки (т.1 а.с.46-50).

В забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №РМL-QAJ/2008, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею130.60 м2 та земельну ділянку загальною площею 0,100 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.156-158).

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору ТОВ «ОТП Банк» 14 грудня 2016 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 направило досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с.41, 51).

Згідно розрахунку сума заборгованості за кредитним договором станом на 11 листопада 2016 року складає - 103365,80 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ - 25,58 грн/долар США становить - 2644102,44 грн, яка складається з: - залишок заборгованості за кредитом у розмірі 82858,60 доларів США; сума відсотків за користування кредитом у розмірі - 20319,09 доларів США; сума відсотків на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 188,11 доларів США за період з 20 березня 2008 року по 10 листопада 2016 року (т.3 а.с.188-189).

Відповідно до висновку №33 судово-економічної експертизи від 28 листопада 2018 року, проведеної на виконання ухвали Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 червня 2018 року:

1.Реальна відсоткова ставка становить 13,97% та абсолютне значення подорожчання кредиту становить 222018,22 дол. США;

2.За час дії кредитного договору відсоткова ставка змінювалась, про зміну відсоткової ставки за даним договором позичальнику повідомлялось шляхом укладання додаткових договорів до Кредитного договору №ML-OAJ/038/2008 від 20.02.2008 року до 01.06.2012 року, а поручитель був повідомлений про зміну відсоткової ставки шляхом укладання Додаткових договорів до Договору поруки №SR-OAJ/09/2008 р. до 01.06.2012 року. Однак, в наданих документах відсутні будь-які документальні дані, які б підтверджували зміну (підвищення) відсоткової ставки з 01.06.2012р. до 13,48% річних та повідомлення Позичальника чи Поручителя про зміну відсоткової ставки;

3. Встановлено, що в самому кредитному договорі реальна відсоткова ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту - не було відображено. Реальна відсоткова ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту відображено в Додатку №1 до кредитного договору та становить 14,10% реальна відсоткова ставка та 227674,61 дол.США абсолютне значення подорожчання кредиту;

4.Встановлено, що відповідно до базових умов, документально обґрунтований щомісячний платіж становить 926,38 доларів США та включає в себе нараховані відсотки та основну суму боргу;

5.Встановлено, що розрахунок заборгованості , що наданий банком, не відповідає умовам кредитного договору, оскільки в наданих експерту документах та матеріалах справи відсутні будь-які документальні дані, які б підтверджували зміну (підвищення) відсоткової ставки з 01.06.2012 року до 13,48 % річних;

6.Судовому експерту не надається можливим визначити реальний розмір заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з відсутністю в наданих на дослідження матеріалах справи та додатково наданих документах Графіка платежів до Додаткового договору від 16.04.2008р., Графіка платежів до Додаткового договору від 10.03.2009р., Графіка платежів до Додаткового договору від 21.06.2010р. та будь-яких документальних даних, які б підтверджували зміну (підвищення) відсоткової ставки з 01.06.2012р. до 13,48% річних (т.6 а.с.136-164).

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову банку про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором з підстав недоведеності розміру заборгованості.

Так, ПАТ «ОТП Банк» до позовної заяви надав розрахунок заборгованості, який містить лише загальну суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками (т.1 а.с.55). Даний розрахунок не містить помісячний розрахунок, з нього не вбачається за який період виникла заборгованість та з якої відсоткової ставки розраховувалася дана заборгованість.

В процесі розгляду справи на вимогу суду першої інстанції представник Банку надав детальний розрахунок заборгованості (т.3 а.с.188-189). Однак, даний розрахунок заборгованості не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, відсоткова ставка в розрахунку заборгованості не співпадає з умовами додаткових договір. Відсоткова ставка, яка нараховувалася банком з 01 червня 2012 року в розмірі 13,48% не погоджувалася сторонами в установленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Мустяци І.О. ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 07 червня 2018 по справі було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено ряд питань.

Відповідно до висновку №33 судово-економічної експертизи від 28 листопада 2018 року розрахунок заборгованості, що наданий банком, не відповідає умовам Кредитного договору №ML-OAJ/038/2008 від 20.02.2008 року, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документальні дані, які б підтверджували зміну (підвищення) відсоткової ставки з 01.06.2012р. до 13,48% річних. Судовому експерту не надається можливим визначити реальний розмір заборгованості за кредитним договором в зв`язку з відсутністю в наданих на дослідження матеріалах справи графіків платежів до додаткових договорів від 16.04.2008р., від 10.03.2009р., від 21.06.2010р. та будь-яких документальних даних, які б підтверджували зміну (підвищення) відсоткової ставки з 01.06.2012р. до 13,48% (т.6 а.с.152-153).

Даний висновок експертизи від 28 листопада 2018 року є повним, чітким та конкретним. Сумнівів у правильності висновку колегією суддів не встановлено. Представником банку не доведено, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечить іншим матеріалам справи, чи судом першої інстанції істотно порушені норми процесуального права, які регламентують призначення і проведення експертизи. В суді першої інстанції представник банку не спростував висновок експертизи, не просив призначити додаткову чи повторну експертизу та не надав доказів підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки до 13,48% річних або іншого розрахунку заборгованості.

З огляду на викладене, оскільки розрахунок заборгованості, відповідно до висновку експертизи, не відповідає умовам кредитного договору і експерт зазначає про відсутність відповідних доказів, а клопотання про призначення додаткової експертизи не заявлялися, то колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги ПАТ «ОТП Банк» цього висновку не спростовують.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 посилались на положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача).

За змістом статей 203, 215, 216 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення спірних договорів, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналізуючи положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. При цьому статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними.

Зазначений правовий висновок, викладено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення між сторонами кредитного договору, банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача.

Судом першої інстанції встановлено, що оспорюваний кредитний договір з додатками підписаний сторонами, позивач на момент укладання договору не заявляла зауважень чи заперечень щодо умов договору, та в подальшому тривалий період часу його виконувала, договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: про строк кредитування, процентну ставку за користування кредитом, у тому числі реальну проценту ставку та абсолютне значення здорожчання кредиту, строки сплати платежів, мету, для реалізації якої споживчий кредит може бути витрачений, а також права та обов`язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність за порушення зобов`язань.

Також слід зазначити, що у випадку ненадання необхідної інформації позичальник не була позбавлена права вимагати надання їй такої інформації, відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця.

За змістом статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених статтею 230 ЦК України та статтями 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 з урахуванням принципу змагальності сторін зобов`язана була довести наявність правових та фактичних підстав для задоволення вимог за зустрічним позовом, натомість належних і допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину не надала.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що при укладенні кредитного договору сторони досягли домовленості з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі; ОСОБА_1 на момент укладення договору не заявляла заперечень щодо його умов та у подальшому виконувала його, зміни до базових умов кредитування за оспорюваним договором, у тому числі щодо розміру погашення основного кредиту та відсотків, оформлялися укладенням між позикодавцем та позичальником додаткових угод.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що при укладенні кредитного договору банк ввів позичальника в оману щодо істотних умов укладеного договору є безпідставними, оскільки спростовуються сукупністю досліджених судом при розгляді справи доказів.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані обставини справи, надано належну оцінку зібраним доказам, суд правильно визначив правовідносини, що склалися між сторонами, і закон, який їх регулює, дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів Чернівецького апеляційного суду про відмову у задоволенні позовів ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2019 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І.Владичан

І.М.Литвинюк