Ухвала

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 369/14270/18

провадження № 61-16944ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану в результаті залиття приміщення, в розмірі 38 754 грн та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3 203 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона є власником торгово-офісного приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В період 28-29 травня 2017 року у цокольних приміщеннях та приміщенні НОМЕР_1 будинку відбулося залиття каналізаційними стоками зі стояка будинку. Залиття відбулося в результаті виходу з ладу системи відкачування каналізаційних стоків та несправності системи водовідведення в результаті недобросовісного виконання забудовником своїх обов`язків. Внаслідок залиття було пошкоджено підлогове покриття, нижня частина гіпсокартонних стін, двері та дверні коробки, відбулося здуття шпалер в нижній частині стін, на підлозі всіх кімнат утворився шар каналізаційних відходів товщиною близько одного сантиметру, загальний обсяг завданої шкоди становить 38 754 грн, що підтверджуються актом від 29 травня 2017 року. Враховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.

Києво-Святошинський районний суд міста Києва рішенням від 06 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року, позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди - 38 754 грн та на відшкодування витрат на проведення дослідження - 3 202 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

12 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової шкоди в розмірі 38 754 грн та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 3 203 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга містить посилання на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, оскільки висновки щодо питання правильного застосування норми права, яка регулює спірні правовідносини, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 363/2424/15-ц та в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 453/749/17, спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій. Судова практика застосування Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є незначною за обсягом, не усталеною, а тому потребує забезпечення Верховним Судом однакового його застосування судами.

Наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду та у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, на які вказує заявник, і у цій справі встановлено різні фактичні обставини. Доводи заявника полягають у його незгоді з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев