ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/318/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С.І., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Прилуцького В.О., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повний текст рішення виготовлено 08 липня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року Публічне Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 16 квітня 2008 року із відповідачем укладено кредитний договір №CSS0GA00000330, за умовами якого позивач зобов`язався надати кредит у сумі 32325 доларів США на термін до 16 квітня 2028 року, а відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу передбачений договором кредит.

Відповідач не повертала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого станом на 25 травня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 108806.01 доларів США, що еквівалентно 2266429 гривням 17 копійкам, які позивач просив стягнути з відповідача.

30 листопада 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подало до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №CSS0GA00000330 від 16 квітня 2008 року за період з 06 січня 2012 року по 25 травня 2015 року, у розмірі 43262.32 долари США, що еквівалентно 901154 гривні 13 копійок та складається з наступного: 9685.18 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період із 06 січня 2012 року по 25 травня 2015 року; 391.60 долар США - заборгованість по комісії за користування кредитом за період із 06 січня 2012 по 25 травня 2015 року; 33185.54 доларів - пеня за період із 06 січня 2012 року по 25 травня 2015 року.

Зменшені позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2012 року із відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 23272.85 долари США, однак після ухвалення рішення судом, заборгованість відповідача за період з 6 січня 2012 року по 25 травня 2015 року складає 43262.32 долари США еквівалент 901154.13 гривень.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Також просило стягнути на його користь судові витрати.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що після стягнення з ОСОБА_1 рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2012 року заборгованості у розмірі 23272.85 долари США, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість за період з 06 січня 2012 року по 25 травня 2015 року, сума якої становить 43262.32 долари США, що за курсом 20,83 (відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.05.2015 року) становить 901154 гривні 13 копійок.

Умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. У випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За попереднім рішенням про звернення стягнення апелянтом було заявлено тіло кредиту у розмірі 296 доларів 58 центів США, тоді як у 2015 році заявлялось тіло кредиту у розмірі 26437 доларів 78 центів США.

Не погоджуючись з розрахунком наданим позивачем, суд повинен був навести свої розрахунки чого не зробив.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що, після ухвалення Смілянським міськрайонним судом Черкаської області рішення від 30 жовтня 2009 року по справі №2-869/2009р., яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CSS0GA00000330 від 16 квітня 2008 року у розмірі 26940 доларів 79 центів США, було звернене стягнення на належне відповідачу будинковолодіння АДРЕСА_1 , припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі №CSS0GA00000330 від 16 квітня 2008 року, зокрема щодо нарахування відсотків, комісії та штрафних санкцій у виді пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CSS0GA00000330, за умовами якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 32325 доларів США зі сплатою 1,00% на місяць за суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 16 квітня 2028 року (а.с.7-10).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач, вказаним правом скористався та двічі звертався до суду з позовом до відповідача саме на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2009 року по справі №2-869/2009 року в рахунок погашення заборгованості, яка виникла станом на 11 лютого 2009 року, за кредитним договором від 16 квітня 2008 року №CSS0GA00000330 в розмірі 26940 доларів 79 центів США, в тому числі: по кредиту - 25626 доларів 09 центів США, по відсотках - 1255 доларів 86 центів США, по комісії - 21 долар 17 центів США, 37 доларів 67 центів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором, що еквівалентно 207444 гривням 08 копійкам, звернуто стягнення на будинковолодіння АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_1 та складається з жилого будинку з відповідними надвірними спорудами, шляхом продажу вказаного майна Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» будь-яким способом та будь-якій особі від імені відповідачки та ціну визначено відповідно до умов договору іпотеки.

Виселено ОСОБА_1 з належного їй будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.173-174).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2012 року, за невиконання умов кредитного договору від 16 квітня 2008 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 23272 долара 85 центів США, (що еквівалентно 185945 гривням 42 копійкам), 250 гривень боргу (а.с.53). Із рішення суду вбачається, що борг розрахований станом на 5 січня 2012 року і складається з заборгованості за кредитом в сумі 296 доларів 58 центів США, заборгованості за відсотками в сумі 11200 доларів 53 цента США, заборгованості по комісії в сумі 9922 долара 43 цента, штрафи фіксована частина 250 гривень та процентна складова 1201 долар 84 цента США.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив поданий позов.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. В разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

До таких висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц.

Виходячи з вказаних висновків та обставин справи, позивач пред`явивши позов до відповідача про звернення стягнення, який рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2009 року був задоволений та використавши інший спосіб захисту порушеного права та пред`явивши позов до відповідача про стягнення боргу, який також був задоволений змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, комісії та пені, а відтак не міг нараховувати зазначені суми за період з 6 січня 2012 року по 25 травня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги щодо невірно визначеного судом початку строку позовної давності та проведеного розрахунку заборгованості, є необґрунтованими, оскільки суд відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог не в зв`язку з пропуском строку позовної давності та невірно проведеним розрахунком.

За таких обставин, суд, не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 вересня 2019 року.

Судді :

в с т а н о в и в :

п о с т а н о в и в :