ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/8187/18

провадження № 22-ц/4809/1370/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів Авраменко Т.М., Суровицької Л. В.

з участю секретаря Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»;

відповідач Ширінов ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2019 року, у складі головуючого судді Панфілової А. В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності договору фінансового лізингу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності договору фінансового лізингу.

Просило застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення суми коштів у розмірі 217 359,71 грн. як різниці вартості автомобіля марки VW Jetta 1.4 TSI, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2014, д.н.з. НОМЕР_3 .

В обґрунтування позову позивач вказує, що 15 липня 2014 року, між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та Ширіновим ОСОБА_1 було укладено договір про фінансовий лізинг № 00010141 разом з додатками, а саме: Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) (надалі - «Графік платежів») та Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу.

На виконання умов договору, 29 липня 2014 року, відповідач отримав у користування об`єкт лізингу, а саме: транспортний засіб типу VW Jetta 1.4 TSI, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , рік виробництва 2014, д.н.з. НОМЕР_3 , - вартість якого становить 242 596,20 грн., що еквівалентно 20 559, 00 доларів США.

За умовами Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання із належного утримання об`єкта лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань відповідачем, на його адресу була направлена вимога за вих. №00010141 від 16.10.2015 року за якою позивач вимагав сплати заборгованості за договором, повернення об`єкта лізингу та повідомив про відмову від договору.

Однак, вимога була проігнорована, у зв`язку із чим, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис за №645 від 05.07.2016 року.

На підставі вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО, 15.07.2016 року було відкрито виконавче провадження за №51681432.

19.08.2016 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кіровоград Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області був описаний та переданий на відповідальне зберігання об`єкт лізингу транспортний засіб.

У зв`язку із наявністю заборгованості у відповідача перед ТОВ «Порше Лізинг Україна», позивач звертався до суду із позовом про стягнення суми боргу та збитків з відповідача, проте рішення не було ухвалено.

Але рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №404/4702/18 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» було визнано недійсним договір про фінансовий лізинг від 15.07.2014 року №00010141 без застосування наслідків недійсності правочину для позивача.

Позивач посилається на те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Автомобіль було повернуто 19 серпня 2016 року, що зафіксовано актом прийому-передачі в якому було зазначено, що в ході огляду автомобіля було встановлено пошкодження.

Крім того, відповідач отримав за Договором лізингу новий транспортний засіб, що підтверджується вказаним Договором та актом приймання-передачі транспортного засобу, а внаслідок використання цього транспортного засобу та через спричинення йому механічних пошкоджень, вартість його значно знизилася.

Вартість повернутого позивачу об`єкту лізингу в порівнянні з визначеною його вартістю на момент укладення договору зменшилася на 7 785, 09 доларів США із розрахунку (20 559, 00 доларів США - 12 773, 91доларів США = 7 785, 09доларів США).

Позивач просив стягнути кошти, які є різницею вартості автомобіля станом на день його передачі відповідачу та

проведення оцінки, в розмірі 7 785, 09долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2018 року (27,92 грн. за 1 долар США) еквівалентно 217 359,71 грн. та просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2019 року у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник позивача вказував, що судом не досліджено всіх обставин справи, які підлягають встановленню, зокрема вартості знецінення об`єкту лізингу, яка підлягає відшкодуванню відповідно до ст. 216 ЦК України.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. Посилається на те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи і відсутні підстави для скасування даного рішення.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 вересня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції , яку доручено Дарницькому районному суду м. Києва.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на його безпідставність та необгрунтованість.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Звертаючись із позовними вимогами ТОВ «Порше Лізинг Україна» посилалося на ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Судом першої інстанції встановлено, що між Ширіновим Барес ОСОБА_5 та ТОВ «Порше Лізинг Україна» 15.07.2014 укладений договір про фінансовий лізінг № 00010141.

Об`єктом лізингу є автомобіль VWJetta 1.4 ТSI 2014 року, шасі WVWZZZ16ZEM048400 вартістю 20 559,00 доларів США, що є еквівалентом 242 596,20 грн.

На підставі виконавчого напису нотаріуса № 645 від 05.07.2016 автомобіль VWJetta 1.4 ТSI 2014 року,10.08.2016 повернутий ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Автомобіль було повернуто 19 серпня 2016 року, що зафіксовано актом прийому-передачі в якому було зазначено, що в ході огляду автомобіля було встановлено пошкодження.

Згідно звіту №50/16 про оцінку транспортного засобу від 14 листопада 2016 року ринкова вартість автомобіля марки VW Jetta 1.4 TSI, шасі № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 на дату оцінки становить 326 692 (триста двадцять шість тисяч шістсот дев`яносто дві) грн. 66 коп., що еквівалентно 12 773, 91доларам США (25,57 грн. за 1 долар США).

Звіт №50/16 про оцінку транспортного засобу від 14 листопада 2016 року визначає ринкову вартість автомобіля, а не вартість за користування відповідачем автомобілем протягом певного періоду, розрахованої в еквіваленті до долара США.

Судом першої інстанції визнано вказаний звіт неналежним доказом у даній справі, оскільки зазначений документ є сумнівнивним та таким, що не встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, до того ж звіт проведено на підставі фотознімків без огляду транспортного засобу.

Колегія суддів, погоджується із даним висновком суду, який є законним та обгрунтованим, а позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» в цій частині є недоведеними.

Крім цього, позивач у позовній заяві посилається на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2018 року (у справі № 404/4702/18), як на основу своїх позовних вимог, яким визнано недійсним спірний договір про фінансовий лізинг від 15.07.2014 року №00010141, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_6 Баресом ОСОБА_5 , стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 грошові кошти сплачені за договором від 15.07.2014 року №00010141 в розмірі 234 326,41 грн.

Суд визнав зазначений договір недійсним з тих підстав, що він суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про фінансовий лізинг», Цивільного кодексу України.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 19.03.2019 року.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення про визнання правочину недійсним. Вимога про визнання правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності розглядається у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на час звернення до суду із даним позовом рішення суду про визнання недійсним спірний договір про фінансовий лізинг від 15.07.2014 року №00010141, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 не набрало законної сили і тому не впливає на вирішення даних правовідносин.

Крім того, судом встановлено, що між сторонами вже було застосовано реституцію, як встановлено з рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.11.2018 року (у справі № 404/4702/18).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

За таких обставин суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

10.10.2019 року складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Т.М. Авраменко

Л.В. Суровицька