Справа № 285/2015/19
провадження у справі №2/0285/828/19
18 вересня 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суду Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В., та осіб, які беруть участь у справі:
позивача: представник не прибув,
відповідача: не прибула,
треті особи: не прибули,
розглянувши заочно у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_3 , про оспорювання батьківства та виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини,-
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить виключити із актового запису № 78 від 8.02.2001 року про народження ОСОБА_3 , запис про нього, як батька дитини.
В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2000 року по 22.07.2009 року. За час спільного життя у них народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якої він записаний батьком. Сторони самостійно подали свої біологічні зразки до Вінницького НДЕКЦ МВС України, на вирішення було постановлено питання: - чи є біологічна спорідненість між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .? Згідно висновку експертного дослідження від 7.03.2019 року біологічна спорідненість виключається, тому звернувся із вказаним позовом до суду.
В судове зсідання представник позивача не прибув, подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за її відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавала.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила.
Представник третьої особи Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не прибув, надіслав до суду лист, в якому просить розгляд справи проводити без представника. Зазначив, що оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позовне підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2000 по 22.07.2009 року (а.с.7,11).
Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 8.02.2001року, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначений - позивач ОСОБА_1 (а.с.4).
Згідно висновку експертного дослідження № Д3 від 7.03.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 біологічна спорідненість виключається (а.с.13-20).
Вирішуючи питання який нормативно-правовий акт підлягає застосуванню до спірних правовідносин (норми СК України, чи норми КпШС), суд виходить з наступного.
Згідно вимог статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.
Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.
Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 7).
Пунктами 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.
До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розділ VII «Прикінцеві положення» СК норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 року, за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім`ю України, які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону.
Таким чином, оскільки оспорюваний позивачем актовий запис про народження дитини № 78 вчинений ВРАГС 8 лютого 2001 року, тобто на момент чинності Кодексу про шлюб та сім`ю України, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню вказаний нормативно-правовий акт, а не норми СК України.
Так відповідно до ст. 56 КпШС особа, записана як батько або мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Якщо до цього часу особа, записана як батько або як мати, була неповнолітньою, річний строк обчислюється з часу досягнення нею вісімнадцяти років.
Особа, записана батьком дитини за її заявою або за спільною заявою з матір`ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини.
Як вбачається з матеріалів справи, на час народження дитини ОСОБА_1 було достовірно відомо, що ОСОБА_4 є його дитиною, а тому в актовому записі про народження дитини позивач записаний як батько.
Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом положень статті 15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням указаних норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Суд, на підставі наданих сторонами доказів, повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.
Позивач оспорює своє батьківство щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Станом на момент звернення до суду із зазначеним позовом, у червні 2019 року, ОСОБА_3 є повнолітньою.
Положеннями законодавства, яке регулює сімейні правовідносини, зокрема, відносини батьків та дітей, встановлене визначене коло взаємних прав і обов`язків батьків і дітей, обов`язки батьків по захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, права і обов`язки батьків по вихованню дітей, тощо.
Указані обов`язки батьків щодо неповнолітніх дітей діють з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприяння засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, створення умов для отримання дитиною освіти, тощо, - надані батькам до досягнення дитиною повноліття, після чого дитина набуває повної правосуб`єктності і необхідність виконання батьками указаних вище обов`язків не є імперативно.
Існування відомостей про батька в актовому записі про народження дитини після досягнення дитиною повноліття саме по собі не призводить до порушення прав особи, яка записана батьком дитини.
Саме таких висновків щодо застосування нормативно-правових актів в часі, положень ст. 56 КпШС та статей 15, 16 ЦК України, дійшов Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2018 року (справа № 336/2362/16-ц), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню судом першої інстанції.
Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 не надав суду належних обґрунтувань щодо того, чим порушено, оспорено або не визнано його права, свободи чи інтереси внаслідок існування відомостей щодо його батьківства у актовому записі про народження дитини, яка станом на момент звернення до суду із цим позовом досягла повноліття.
При цьому, у вищезазначеній постанові Верховний Суд також зазначив, що позивач не позбавлений можливості врегулювати питання щодо його спадщини, у спосіб визначений ЦК України. Тобто, наявність актового запису про народження дитини, у якому ОСОБА_1 вказаний батьком дитини, не порушує його інтересів та не позбавляє права останнього скласти заповіт на будь-яку особу, таким чином виключивши з кола спадкоємців ОСОБА_3 .
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 258 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_3 , про оспорювання батьківства та виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

Суддя Т.Б. Сташків