ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №577/1789/19

Номер провадження 22-ц/816/4673/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2019 року в складі судді Галяна С.В., постановлене у м. Конотоп Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «БІО ЛАТ» про розірвання договору оренди.

Свої вимоги мотивував тим, що 10 квітня 2007 року між ТОВ «БІО ЛАТ» та його батьком ОСОБА_2 було укладено договір оренди, згідно якого ТОВ «БІО ЛАТ» було надано в оренду земельну ділянку, площею 2,1006 га. Термін дії договору - до 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. ОСОБА_1 набув право власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування та має усі права орендодавця.

Пунктом 9 договору оренди передбачено, що орендна плата за земельну ділянку, яка орендується, вноситься орендарем у грошовій формі з урахуванням індексації до початку наступного року. Проте відповідач з 2013 року використовуючи земельну ділянку коштів за оренду спадкоємцю не сплачує до теперішнього часу, письмове звернення від 22 лютого 2019 року залишилось без реагування, що і стало підставою для звернення позивача до суду вимогою розірвати договір оренди внаслідок систематичного невиконання товариством взятих на себе зобов`язань по своєчасній сплаті орендних платежів.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Розірвано договір оренди землі від 10 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «БІО ЛАТ», зареєстрований 19 червня 2007 року в Конотопському міськрайонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах, реєстровий номер 83.

Стягнуто з ТОВ «БІО ЛАТ» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати в розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував, що позивач в супереч вимогам ст. 148-1 Земельного кодексу України, ч. 12 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» не повідомив товариство про зміну власника своєчасно, тому орендна плата була сплачена спадкоємцю 04 квітня 2019 року, після отримання письмового повідомлення про зміну власника земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що оскаржене рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Сторони в судове засідання не з`явилися, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із занятістю представника задоволенню не підлягає, оскільки явка відповідача до апеляційного суду не є обов`язковою, відповідач, як юридична особа, не обмежений у праві залучити до участі у справі іншого представника. Крім того, позиція ТОВ «БІО ЛАТ», викладена в апеляційній скарзі, є чіткою і зрозумілою, уточнень не потребує, що є достатнім для перегляду справи без участі представника апелянта.

З огляду на зазначене апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є орендодавцем земельної ділянки має право на своєчасне отримання орендної плати, ТОВ «БІО ЛАТ» належним чином своїх зобов`язань за договором оренди не виконувало, орендної плати систематично не сплачувало, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «БІО ЛАТ» укладено договір оренди землі строком на 15 років, який зареєстровано 19 червня 2007 року в Конотопському міськрайонному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (а.с. 27-31).

Згідно з договором оренди землі відповідачу передана в оренду земельна ділянка загальною площею 2,101 га, у тому числі ріллі 2,101 га, що розташована на території Сахнівської сільської ради Конотопського району Сумської області, зі сплатою орендної плати у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у строки до початку наступного року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після його смерті в порядку спадкування за законом ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки земельну ділянку площею 2,1006 га, у тому числі: ріллі - 2,1006 га, що розташована на території Сахнівської сільської ради Конотопського району Сумської області.

Право власності ОСОБА_1 на успадковану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

22 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «БІО ЛАТ» з письмовою заявою про виплату йому як спадкоємцю заборгованості з орендної плати за 2013-2019 роки у повному обсязі.

28 лютого 2019 року дана заява була отримана ТОВ «БІО ЛАТ».

Виплата заборгованості здійснена відповідачем 04 квітня 2019 року (а.с. 24-26).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Обов`язки орендаря визначені у ст. 25 ЗУ «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу державної податкової служби.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вищевказаних норм права дає підстави для висновку про те, що спірні правовідносини передбачають саме систематичну несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди, навіть, якщо умовами договору оренди прямо на систематичності не наголошується.

Зазначена позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року №6-146цс12, від 25 червня 2011 року №6-17цс11, від 28 лютого 2018 року №577/3866/17-ц.

Відповідно до змісту п.38 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

10 квітня 2007 року ОСОБА_2 та ТОВ «БІО ЛАТ» уклали додаткову угоду до договору про оренду землі, у якій серед іншого п. 39 виклали у наступній редакції: «Розірвання договору у односторонньому порядку допускається у разі систематичної невиплати орендної плати».

Укладаючи вищевказаний договір оренди землі, сторони досягли згоди з такої істотної умови, як орендна плата.

Так, у п.9 договору зазначається, що орендна плата сплачується у грошовій формі та розмірі 293,15 грн.

Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексу інфляції (п. 10 договору).

Сторони також домовилися про те, що орендна плата виплачується орендарем до початку наступного року (п.11 договору оренди).

Окрім того, розмір орендної плати мав переглядатися з періодичністю, погодженою сторонами, зокрема, у разі інфляції, що передбачено п.13 договору оренди землі.

За таких умов, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо систематичної несплати орендної плати в установлений договором строк, а саме за 2013-2019 роки. Систематичне невиконання відповідачем обов`язків за договором оренди землі грубо порушує права позивача. Систематична несплата орендної плати дає правові підстави для задоволення позову та розірвання договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БІО ЛАТ» 10 квітня 2007 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про існування підстав для розірвання договору оренди землі в зв`язку із несплатою орендної плати.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів систематичної несплати орендної плати, оскільки в 2013 - 2019 роках позивач не звертався за отримання орендної плати, є безпідставними, тому що ТОВ «БІО ЛАТ» відповідно до вимог статті 537 ЦК України мало можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори на виконання договірного зобов`язання, якщо не мало відомостей про правонаступника.

Твердження відповідача про те, що норми статті 537 ЦК України не підлягають застосуванню за встановлених обставин є безпідставним, оскільки не ґрунтується на законі.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

З огляду на те, що справа є незначної складності, колегія суддів визначає її як малозначну згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, а тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик