Справа №720/1416/19
Провадження № 2/720/672/19
04 жовтня 2019 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Новоселиця цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, -
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Відповідач порушила умови погашення заборгованості за кредитом, на претензії банку не реагувала і не погасила в добровільному порядку суму боргу.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою судді від 23 липня 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України суд вирішив в подальшому справу розглянути з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні представник позивача не з`явився, однак направив до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує, щодо винесення по справі заочного рішення.
Відповідач будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причину своєї неявки.
У зв`язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, справа підлягає розгляду в її відсутності із винесеним по справі заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Анкету-заяву на приєднання до Умови та Правила надання банківських послуг в «ПриватБанку» відповідач підписала 29 жовтня 2007 року у якій висловила свою згоду, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта та Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено про ознайомлення з вказаними Умовами і Правилами, а також Тарифами банка, які були надані йому у письмовому вигляді.
Пунктами 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що Банк видає Клієнту Картку, вид якою визначений в Пам`ятці Клієнта/Доводці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт картки встановлюється за рішенням Банку.
Підписання цього Договору є прямою та беззаперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. (п. 2.1.1.2.4) Відповідно до п. 2.1.1.12.6 на боргові зобов`язання за кредитом Банк нараховує відсотки у розмірах, встановлених Тарифами Банку із розрахунку 365/366 календарних днів на рік.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналіз зазначених доказів та правових норм у своєї сукупності дають підстави вважати, що відповідач порушив зобов`язання взяті на себе відповідно до умов укладеного кредитного договору якими зобов`язався нести відповідальність у разі не повернення суми боргу, а тому суд вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати нанесені збитки банку.
Відповідно до ст..549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
За положеннями ст..61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст..549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Як вбачається з правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374 цс17, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Вказані вище правові позиції Верховного Суду України є обов`язковими для загальних судів під час розгляду справи.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для одночасного застосування вказаних вище пені та штрафів, а тому задоволенню позовні вимоги відносно стягнення штрафу у фіксованому та процентному розмірі не підлягають.
Отже суд вважає, що в частині стягнення 1924 грн. 47 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, з відповідача на користь позивача слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Платіжним дорученням №PROM3BS991 від 03 червня 2019 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн.
Суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1921 грн..
Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 80, 82, 141, 245, 246, 258-273, 274-279,280, 354 ЦПК України, і на підставі ст.ст.554,610,611, 612,625,1054 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 на користь АТ Комерційний Банк «Приватбанк» понесені судові витрати в сумі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн..).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учаснику справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

ОСОБА_1 має право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.