№ 610/1756/19
№ 2/610/652/2019
Балаклійський районний суд Харківської області -
головуючий: Стригуненко В.М.
секретаря: Паточка А.М.,
розглянувши в місті Балаклія Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Балаклійський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, про зменшення заборгованості по сплаті аліментів,
Посилався на те, що за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області з 24.02.2011р. з нього стягуються вищевказані аліменти, однак з часу стягнення аліментів та по жовтень 2016 року він без реєстрації проживав у зареєстрованому шлюбі з відповідачем разом з їхньою дитиною за однією адресою, продовжували спільне сімейне життя, виконували спільні обов'язки по веденню господарства, виховували сина, більшу частину матеріальних затрат по утриманню сім'ї ніс він. Зазначив, що відповідач йому говорила, що забере виконавчий лист з виконавчої служби про стягнення з нього аліментів, оскільки вони проживали разом, в них був єдиний бюджет, одна сім'я, і він завжди вважав, що вона його відзивала. З цих підстав вважає заборгованість, яка утворилась за період їх спільного проживання, необґрунтованою, а тому вона підлягає зменшенню.
Представник позивача та позивач надали письмові заяви про підтримку позову, просили справу розглянути за їх відсутності (а.с. 31, 32).
Відповідач надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, оскільки у вказаний позивачем період вони разом майже не проживали, відповідач постійно знаходився на заробітках, однак зароблених грошей вони з дитиною так і не бачили, дитину в цей період матеріально не утримував. Вважає, що звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам за вказаний ним період буде незаконним та таким, що суперечить інтересам дитини. Тому просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 34).
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових пояснень, заяв або клопотань не надходило.
Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.
Встановлено, що за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімуму, починаючи з 24 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.
Ця обставина сторонами не заперечувалась.
З відповіді Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 11.10.2018р. вбачається, що 09.08.2011р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії надіслані сторонам. Згідно матеріалів виконавчого провадження виконавчий лист не повертався стягувачу за її заявою, аліменти нараховувались за весь період перебування виконавчого документа у відділі ДВС (а.с. 33).
Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 28.10.2016р. (а.с. 8).
Актом обстеження фактичного проживання громадян від 03.03.2018р., складеного депутатом Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області ОСОБА_5 Л.І., встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 з квітня 2011р. по жовтень 2016р. разом, але без прописки, що підтверджено свідками: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 9).
У своєму позові ОСОБА_1 , як на правову підставу своїх вимог посилається на приписи ч. 2 ст. 197 та ч. 1 ст. 272 СК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Суд зазначає, що тягар доказування виконання обов`язку з утримання дитини покладений на ОСОБА_1 .
Однак, наданий позивачем акт обстеження не доводить факт наявності між ним та ОСОБА_3 в період часу з квітня 2011 року по жовтень 2016 року спільного побуту, взаємних прав та обов`язків і, відповідно, не встановлено належної участі ОСОБА_1 у вихованні та утриманні сина.
При цьому, сам по собі факт проживання осіб в одному житловому приміщенні не може свідчити про встановлення наявності між ними шлюбних стосунків (сімейних відносин) та належного матеріального забезпечення позивачем своєї дитини.
Крім того, перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі по жовтень 2016р. не має жодного значення, оскільки формальне перебування осіб у шлюбі не виключає можливості ухилення одного із подружжя від обов`язку утримання неповнолітньої дитини. До того ж аліменти 21.03.2011р. було стягнуто в період перебування їх у шлюбі, який було зареєстровано ще 24.07.2010р.
Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і батько.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Тому суд також враховує інтереси малолітньої дитини, яка має право на забезпечення батьками рівня, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Доказів добровільного виконання батьком обов`язку утримувати дитину ним не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Тим більш відповідач в своїй заяві заперечила їх постійне спільне проживання, як сім'ї, після стягнення аліментів, а також вказала, що позивач добровільно в цей період матеріально сина не утримував.
Таким чином, відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження існування обставин, що мають істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, а як наслідок наявності підстав для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за вказаний ним період.
Частиною 1 ст. 272 СК України, на яку посилається позивач, як на правову підставу своїх вимог, встановлено, що розмір аліментів, що стягуються з інших членів сім`ї та родичів на дітей і непрацездатних повнолітніх осіб, які потребують матеріальної допомоги, визначається у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів.
Однак положення цієї статті не мають відношення до предмету спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України,
Повністю відмовити в позові.
Дата складання повного судового рішення 20 вересня 2019 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_9 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .

Третя особа: Балаклійський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, місцезнаходження: 64207, Харківська область м. Балаклія пл. Ростовцева б. 1, .

Головуючий В.М. Стригуненко