РІШЕННЯ

іменем України

17 вересня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Брайловської М.М.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Русінової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність сільськогосподарське підприємство «Нібулон» про визнання договору про внесення змін до договору оренди землі та скасування державної реєстрації, -

встановив:

До Сватівського районного суду Луганської області в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся її представник адвокат Цибульник О.С. з уточненою позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що ОСОБА_1 має на праві власності земельну ділянку загальною площею 6,53 га. Дана земельна ділянка розташована на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області. 14 червня 2004 року між ОСОБА_3 та ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон» було укладено договір оренди землі, який був 19.04.2005 року зареєстрований Сватівським районним комплексним відділом Луганської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 240850/8.

Відповідно до даного договору в оренду відповідачу було передано земельну ділянку площею 6,53 га, кадастровий номер :06:001:0013, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області, строк дії договору склав 10 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивач, після його смерті стала спадкоємцем за заповітом на підставі заповіту від 15.03.2011.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.03.2018 року зареєстрованого в реєстрі № 91 вона набула право власності на земельну ділянку площею 6,53 га, кадастровий номер :06:001:0013, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.03.2018 року за № 25174273.

03 січня 2011 року між ОСОБА_3 та відповідачем була підписана додаткова угода до договору оренди землі від 19.04.2005 року № 240850/38. Дана додаткова угода була зареєстрована у відділі Держкомзему у Сватівському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2012 року № 00736.

Відповідно до зазначеної додаткової угоди до договору оренди землі було внесено зміни до п. 3.1., якими строк дії договору був змінений з 10 років на 13 років.

Таким чином, строк дії договору оренди землі від 19.04.2005 року склав 13 років, тобто до 19.04.2018 року.

В березні 2018 року вона звернулась до відповідача та повідомила, що не має наміру продовжувати договірні відносини та просила повернути їй земельну ділянку, однак представник відповідача повідомив їй про те, що нібито між ОСОБА_3 та відповідачем 03.07.2015 року було укладено договір про внесення змін до договору оренди землі, яким строк дії договору оренди землі від 19.04.2005 року № 240850/38 був продовжений до 2025 року. Вона попросила представника відповідача надати їй змогу ознайомитись з зазначеним договором про внесення змін до договору оренди землі, але їй було відмовлено посилаючись на те, що ОСОБА_3 нібито отримував свій екземпляр при підписанні цього договору.

Повернувшись додому, вона не знайшла в документах, які залишились після смерті ОСОБА_3 договір про внесення змін до договору оренди землі і 13 березня 2018 року вона звернулась до відповідача з письмовою заявою, в які просила надати їй оригінал або належним чином завірену копію договору про внесення змін до договору оренди землі та 16 квітня 2018 року їй була направлена відповідь на її заяву, в якій відповідач відмовився надати їй належним чином завірену копію договору про внесення змін до договору оренди землі, посилаючись на те, що зазначений договір був отриманий 03.08.2016.

В зв`язку з тим, що вона самостійно не змогла отримати копію договору про внесення змін, вона звернулась до адвоката, на адвокатський запит якого була надана копія договору про внесення з мін до договору оренди землі від 14.06.2004 року, в якому вона вважає, що стоїть не підпис ОСОБА_3 .

В зв`язку з викладеним, просить суд визнати недійсним договір про внесення змін до договору оренди землі від 14.06.2004 року, зареєстрованого Сватівським районним комплексним відділом Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК від 19 квітня 2005 року за № 240850/38, укладений 03 липня 2015 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», зареєстрований реєстраційною службою Сватівського районного управління юстиції 07.06.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14905226 та скасувати державну реєстрацію вказаного договору.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, підписану представником ОСОБА_4 (а.с.36-42) в якому зазначено, що 14.06.2004 між ОСОБА_3 та відповідачем укладений договір оренди землі, державна реєстрація якого проведена у Сватівському районному комплексному відділі Луганської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.04.2005 за № 240850/38, відповідно до якого ОСОБА_3 передав в оренду відповідачу строком на 10 років земельну ділянку загальною площею 6,53 га, кадастровий № :06:001:0013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області.

Згідно акту прийому передачі об`єкта оренди від 22.04.2005 ОСОБА_3 як власник спірної земельної ділянки передав, а відповідач як орендар прийняв спірну земельну ділянку в оренду.

В подальшому, 03.07.2015 сторонами договору оренди землі укладений договір про внесення змін до даного договору, відповідно до якого строк дії договору продовжено до 19.04.2025.

На підставі цього договору про внесення змін інше речове право право оренди спірної земельної ділянки було зареєстровано 07.06.2016 за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 14905226.

Як вбачається з Інформції з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.03.2018 (номер інформаційної довідки: 116528200) право власності на спірну земельну ділянку на підстав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07.03.2018 приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Луганської області Матвієвським Д.В., зареєстровано за ОСОБА_1 .

Зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таке ж положення закріплено у п. 12.6 договору оренди землі. Таким чином, перехід права власності на спірну земельну ділянку, яка перебуває в оренді відповідача на підставі договору оренди землі з урахуванням змін, внесених спірним договором про внесення змін, не є підставою для зміни його умов або розірвання, а зобов`язання, які виникли на його підставі, перейшли до власника спірної земельної ділянки позивача по справі, він виступає в них як орендодавець та вони є обов`язковими для виконання.

Зазначає, що вищезазначений договір оренди землі та спірний договір про внесення змін сторонами достроково не розривались, недійсними у встановленому порядку не визнавались, на даний час є чинними, зареєстрованими у встановленому на час такої реєстрації порядку, а оскільки право оренди спірної земельної ділянки виникло у позивача до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і реєстрація його була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення та реєстрації, тому таке право є дійсним та набутим на законних підставах.

Починаючи з 2005 року відповідач використовував спірну земельну ділянку для вирощування товарної сільськогосподарської продукції і належним чином виконував свої зобов`язання за договором оренди землі попереднім власником спірної земельної ділянки ОСОБА_3 , а саме своєчасно та в повному обсязі сплачував йому орендну плату, використовував земельну ділянку за цільовим призначенням, відшкодував власнику податок на землю.

Зазначає, що спірний договір про внесення змін підписаний особисто попереднім власником спірної земельної ділянки ОСОБА_3 . Посилання позивача на те, що в документах, які залишилися після смерті ОСОБА_3 відсутній спірний договір про внесення змін, спростовується певними доказами, а саме з журналу обліку видачі договорів оренди землі по філії «Сватівська» ТОВ СП «Нібулон» вбачається, що спірний договір про внесення змін 03.08.2016 отримала за ОСОБА_3 ОСОБА_5 , яка є його дружиною.

Щодо вимоги позивача про скасування державної реєстрації договору про внесення змін до договору оренди землі, зазначає, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.06.2016 в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за відповідачем зареєстровано саме право оренди спірної земельної ділянки, а не спірний договір про внесення змін, державну реєстрацію якого просить скасувати позивач. Спірний договір про внесення змін є тільки підставою виникнення у відповідача іншого речового права права оренди спірної земельної ділянки. З огляду на викладене вважає, що позовна вимога про скасування державної реєстрації спірного договору про внесення змін не підлягає задоволенню.

Просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Цибульник О.С. на позові наполягають з підстав, зазначених у ньому, просить суд задовольнити позов повністю та стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 підтримала поданий відповідачем відзив на позовну заяву та просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки договір про внесення змін підписаний ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 також отримувала орендну плату, що підтверджує її прийняття умов договору про внесення змін до договору оренди землі, що є визнанням цього договору дійсним.

Заслухавши учасників процесу в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 червня 2004 року між ОСОБА_3 та ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон» було укладено договір оренди землі, який був 19.04.2005 року зареєстрований Сватівським районним комплексним відділом Луганської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 240850/8, відповідно до якого в оренду відповідачу було передано земельну ділянку площею 6,53 га, кадастровий номер :06:001:0013, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області, строк дії договору склав 10 років (а.с.13-15).

03 січня 2011 року між ОСОБА_3 та відповідачем була підписана додаткова угода до договору оренди землі від 19.04.2005 року № 240850/38, яка була зареєстрована у відділі Держкомзему у Сватівському район про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2012 року № 00736, відповідно до якої до договору оренди землі було внесено зміни до п. 3.1., якими строк дії договору був змінений з 10 років на 13 років. Таким чином, строк дії договору оренди землі від 19.04.2005 року склав 13 років, тобто до 19.04.2018 року (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивач, після його смерті стала спадкоємцем на підставі заповіту від 15.03.2011 та згідно свідоцтва про право на спадщину від 07.03.2018 року зареєстрованого в реєстрі № 91 вона набула право власності на земельну ділянку площею 6,53 га, кадастровий номер :06:001:0013, яка знаходиться на території Первомайської сільської ради Сватівського району Луганської області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.03.2018 року за № 25174273 (а.с.20).

В березні 2018 року позивач звернулась до відповідача та повідомила, що не має наміру продовжувати договірні відносини та просила повернути їй земельну ділянку, однак представник відповідача своїм листом повідомив їй про те, що між ОСОБА_3 та відповідачем 03.07.2015 року було укладено договір про внесення змін до договору оренди землі, яким строк дії договору оренди землі від 11.062004 року № 240850/38 був продовжений до 2025 року. У наданні договору про внесення змін до договору оренди землі їй було відмовлено посилаючись на те, що ОСОБА_3 отримував свій екземпляр при підписанні цього договору (а.с.21,22).

30 травня 2018 року адвокатом Цибульником О.С. було зроблено адвокатський запит до відповідача щодо надання належним чином завіреної копії договору про внесення змін від 03.07.2015 року до договору оренди землі, зареєстрованого 19.04.2005 року за № 240850/38, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон», на який була надана копія договору про внесення з мін до договору оренди землі від 14.06.2004 року, в якому вона вважає, що стоїть не підпис ОСОБА_3 (а.с.23-25).

В зв`язку з сумнівом у позивача в тому, що вказаний договір про внесення змін до договору про внесення змін до договору оренди землі підписаний саме ОСОБА_3 , позивач просила суд призначити судову почеркознавчу експертизу, яка була призначена ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 29 жовтня 2018 року (а.с.90).

Згідно висновку експерта № 19/113/6-4/199е від 27.12.2018 підпис від імені ОСОБА_3 , розташований у графі «П ОСОБА_7 , підпис», у розділі «Реквізити», у договорі про внесення змін до договору оренди землі від 14.06.2004 року, зареєстрованому Сватівським районним комплексним відділом Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК від 19 квітня 2005 року за № 38, укладеному 03 липня 2015 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», виконано не ОСОБА_3 , а іншою особою (а.с.125-138).

Не погодившись із висновком експерта, відповідачем було подано до суду клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи (149-153), яку було призначено ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 19 лютого 2019 року (а.с.176).

Згідно висновку №1663/1664 від 18.06.2019 року за результатами проведення судово почеркознавчої експертизи: 1. підпис від імені ОСОБА_3 у ДОГОВОРІ про внесення змін до договору оренди землі від «14» червня 2004 року, зареєстрованого Сватівським рай. комп. відділом Луг. рег. ф-ії ДП Центр ДЗК» від «19» квітня 2005 року за № 38 від 03 липня 2015 року в розділі «Реквізити сторін:» в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» в рядку «(П. ОСОБА_8 , підпис)» виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. 2. Підпис від імені ОСОБА_3 у ДОГОВОРІ про внесення змін до договору оренди землі від «14» червня 2004 року, зареєстрованого Сватівським рай. комп. відділом Луг. рег. ф-ії ДП Центр ДЗК» від «19» квітня 2005 року за № 38 від 03 липня 2015 року в розділі «Реквізити сторін:» в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» в рядку «(П. ОСОБА_8 , підпис)» виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою (а.с.242-248).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення часників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, ці дані встановлюються такими засобами, як висновками експертів.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

На підставі ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)(ст.215 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).

Отже, спадкодавець ОСОБА_3 вищевказаний договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 14 червня 2004 року не підписував і відповідно не було проявлено його вільного волевиявлення на укладення цього договору. Вказані обставини підтверджуються висновком експертних досліджень № 19/113/6-4/199е від 27.12.2018 та висновку №1663/1664 від 18.06.2019 року. Вказані висновки відповідачем не спростовано та не надано суду належних та допустимих доказів того, що укладений договір про внесення змін до договору оренди землі від 14.06.2004 року підписаний ОСОБА_9

Факт отримання позивачем ОСОБА_1 орендної плати сам по собі не є підставою вважати, що між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон» було укладено 03.07.2015 року договір про внесення змін до договору оренди землі від 14.06.2004 року. Отримання такої плати за фактичне користування земельною ділянкою не свідчить про дійсність укладених з порушенням вимог ст.203 ЦК України правочинів, так як не підтверджує волевиявлення орендодавця на час їх укладення.

Крім того, судом встановлено, а сторонами не оспорювався факт укладення 03.01.2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон» додаткової угоди до договору оренди землі від 14.06.2004 року, згідно якого сторони збільшили строк дії договору оренди на 13 років, тобто строк дії оренди землі продовжено до 19.04.2018 року.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.2,3 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати до суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що наявні усі підстави для визнання договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 14.06.2004 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон» 03 липня 2015 року - недійсним.

Окрім того, у відповідності до приписів п.п.1 та 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, зі змісту вище зазначених положень закону вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними.

Таким чином, суд приходиться до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір за дві позовні вимоги у сумі 704,80 грн. за квитанцією № 21 від 14 серпня 2018 року та у сумі 704,80 грн. за квитанцією № 20 від 14 серпня 2018 року (а.с.1,2), а також позивач поніс витрати на сплату витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 900 грн. (а.с.127).

В зв`язку з чим, понесені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 203, 204, 207, 626, 638, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263- 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» про визнання договору про внесення змін до договору оренди землі та скасування державної реєстрації - задовольнити.

Визнати недійсним договір про внесення змін до договору оренди землі від 14.06.2004 року, зареєстрованого Сватівським районним комплексним відділом Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК від 19 квітня 2005 року за № 240850/38, укладений 03 липня 2015 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон», зареєстрований реєстраційною службою Сватівського районного управління юстиції 07.06.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14905226.

Скасувати державну реєстрацію договору про внесення змін до договору оренди землі від 14.06.2004 року, зареєстрованого Сватівським районним комплексним відділом Луганської регіональної філії ДП центр ДЗК від 19 квітня 2005 року за № 240850/38, укладений 03 липня 2015 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», зареєстрований реєстраційною службою Сватівського районного управління юстиції 07.06.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14905226.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн. за квитанцією № 20 від 14 серпня 2018 року та 704,80 грн. за квитанцією № 21 від 14 серпня 2018 року, а разом в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи № 19/113/6-4/199е від 27.12.2018 у сумі 900 (дев`ятсот) грн. 48 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано Луганського апеляційному суду через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2019 р.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», юридична адреса: 54002 м. Миколаїв, Каботажний спуск, 1, поштова адреса: 54030 м. Миколаїв, вул.. Фалеєвська, 9б, , р/р НОМЕР_2 Філія АТ «Укрексімбанк» м. Миколаїв, МФО 326739.

Суддя: С.М.Скрипник