ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №591/7330/18

Номер провадження 22-ц/816/4574/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Обласне комунальне підприємство «Аеропорт Суми»

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 липня 2019 року в складі судді Клименко А.Я., постановлене у м. Суми Сумської області, повне рішення виготовлено 18 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Обласного комунального підприємства «Аеропорт Суми» (далі ОКП «Аеропорт Суми») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що з 01 січня 2018 року він працював на посаді заступника директора-старшого авіаційного начальника ОКП «Аеропорт Суми», наказом від 14 листопада 2018 року №124-ос його було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням. Позивач вважає, що його посада не підлягає скороченню, оскільки тільки він відповідальний за безпечне здійснення польотів, тільки він має відповідну освіту, досвід та стаж роботи. Реальною причиною звільнення зазначає особисті неприязні стосунки між ним та в.о. директора ОСОБА_2 . Доцільність скорочення штату роботодавцем не доведена та не узгоджена з профспілковим комітетом.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просив суд скасувати наказ про його звільнення, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в сумі 15000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду, просив його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що при його звільненні були допущені грубі порушення трудового законодавства, зокрема: відповідач не повідомив працівника про наступне звільнення належним чином, відсутність посади заступника директора старшого авіаційного начальника в Класифікаторі професій може бути підставою для зміни назви посади, а не її скорочення, підстави для скорочення штату з метою зменшення збитковості недоцільне, оскільки в штаті наявні вакантні посади, скорочення посади позивача ставить під загрозу готовність аеродрому до забезпечення перельотів, наполягає, що реальною причиною скорочення його посади є неприязні відносини з в.о. директора підприємства К. ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОКП «Аеропорт Суми» зазначило, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підстави для задоволення апеляційної скарги позивача відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОКП «Аеропорт Суми» адвоката Мельниченко І.З., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що наказом директора ОКП «Аеропорт Суми» про внесення змін до структури та штатного розпису підприємства від 23 липня 2018 року №48-ОД з метою зменшення збитковості підприємства, необхідністю скорочення видатків на заробітну плату, оптимізації структури та штатної чисельності працівників, для приведення назв посад до вимог нормативних актів в авіаційній галузі, на підставі аудиторського звіту від 22 травня 2018 року, проведеного Управлінням майном Сумської обласної ради окремих питань ефективності фінансово-господарської діяльності в ОКП «Аеропорт Суми», внесені зміни до структури, штатного розпису ОКП «Аеропорт Суми» з 23 жовтня 2018 року. Зокрема виведена посада заступника директора старшого авіаційного начальника, яку займав ОСОБА_1 (а.с. 9, 11-12).

23 липня 2018 року, за три місяці до запланованого скорочення до Профспілки ОКП «Аеропорт Суми» направлено повідомлення про заплановане скорочення штату працівників із зазначенням строків проведення, посад та прізвищ працівників (а.с. 54).

На засіданні профспілкового комітету, яке відбулось 25 червня 2018 року, була проведена консультація з адміністрацією з приводу скорочення штату. Профком визнав причини внесення змін до структури та штатного розпису підприємства вагомими, зокрема і щодо вивільнення у зв`язку із виведенням посади ОСОБА_1 заступника директора старшого авіаційного начальника (а.с.55).

30 липня 2018 року ОСОБА_1 повідомлений про майбутнє скорочення займаної ним посади та звільнення 23 жовтня 2018 року, ознайомлений з переліком вакантних посад, наявних на підприємстві.

Попереджений, що згоду або відмову від переведення на вакантну посаду він має надати у вигляді письмової заяви до відділу кадрів (а.с. 56-57).

17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 повторно ознайомлений з переліком вакантних на підприємстві посад (а.с. 58).

Наказом №124-ос від 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звільнений з посади заступника директора старшого авіаційного начальника у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 60).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач дотримався вимог трудового законодавства при проведенні скорочення працівників, підстави для поновлення позивача на роботі відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За положеннями частини першої та третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівника персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови N 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до приписів частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту Статуту ОКП «Аеропорт Суми» директор підприємства забезпечує раціональний добір і розстановку кадрів, приймає та звільняє працівників підприємства.

У зв`язку з виникненням необхідності змін у структурі та штатному розписі підприємства, з метою зменшення збитковості підприємства, необхідністю скорочення видатків на заробітну плату директор ОКП «Аеропорт Суми» прийняв рішення про скорочення чисельності штатів (а.с. 11).

Частиною 3 ст. 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною 2 ст. 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Тобто рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. При цьому, правом працівника залишається оспорювати власне саме правомірність його звільнення.

Матеріалами справи підтверджується, що скорочення штатної чисельності ОКП «Аеропорт Суми» мало місце з 98,75 одиниць до 84,5, що підтверджено штатними розписами станом на 01 січня 2018 року та на 23 жовтня 2018 року (а.с. 24-26, 62-64).

Приймаючи рішення про зміну у штатному розписі директор підприємства діяв у межах своїх повноважень, визначених статутом, на підприємстві мало місце реальне скорочення штатної чисельності працівників.

З огляду на зазначене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоцільності проведених змін у структурі штатного розпису, оскільки визначення штатної структури підприємства, організації виробництва є внутрішнім питанням юридичної особи і не належить до тих обставин які підлягають оцінці судом у справі про поновлення на роботі працівника, звільненого за скороченням штату.

Встановлено, що ОКП «Аеропорт Суми» дотрималось вимог трудового законодавства встановлених ст.ст. 43, 49-2 КЗпП України при проведенні скорочення посади, яку обіймав позивач.

Роботодавець завчасно звернувся до профспілкового комітету з повідомленням про внесення змін до структури та штатного розпису ОКП «Аеропорт Суми» (а.с. 54)., профком погодився з такими змінами (а.с. 55).

Про наступне вивільнення позивач був повідомлений не пізніше ніж за два місяці - 30 липня 2018 року, йому були запропоновані вакантні посади на підприємстві (а.с.14).

Повторно перелік вакантних посад був доведений позивачу 17 жовтня 2018 року (а.с. 58).

З огляду на ту обставину, що позивач не виявив бажання працювати на запропонованих посадах, 14 листопада 2018 року він був звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивача не було попереджено належним чином про наступне вивільнення спростовуються самим змістом повідомлення про скорочення штату працівників від 30 липня 2018 року, з яким він був ознайомлений.

У повідомленні зазначено, що 23 жовтня 2018 року позивач буде звільнений згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України (а.с. 14).

Посилання ОСОБА_1 на неприязні особисті стосунки між позивачем та в.о. директора підприємства К. ОСОБА_4 Карповим, як причину звільнення, перевірено судом першої інстанції та спростовано в установленому процесуальним законом порядку, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина