Справа № 681/1103/19
УХВАЛА

"26" вересня 2019 р. Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Дідек М.Б.

за участі секретаря Богданевич О.О.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування збитків

- заяву ОСОБА_2 про відвід судді,

встановив:

В провадженні судді Дідек М.Б. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування збитків.

26.09.2019 року до суду надійшла заява від відповідача про відвід судді Дідек М.Б. Обґрунтовуючи її ОСОБА_2 зіслався на те, 22.07.2019 року суддею Дідек М.Б. було забезпечено вищезгаданий позов, шляхом накладення арешту на його майно в межах суми позову. Не погоджуючись з даною ухвалою 19 вересня 2019 року він звернувся до Вищої ради правосуддя про притягнення суддю ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та звільнення її із займаної посади. Також зіслався на те, що автоматизований розподіл даної справи відбувся за наявності лише одного судді Дідек М.Б., що викликає сумнів у невтручанні в автоматизований розподіл судової справи .

Заяву про відвід ОСОБА_2 просив розглянути у його відсутності.

Позивач у судовому засіданні проти поданої заяви про відвід судді Дідек М.Б. заперечував, зіславшись на те, що доводи викладені у заяві є надуманими і нічим не підтвердженими.

Суд заслухавши ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до рішення № 34 від 08.06.2017 Рада суддів України вирішила (п.2), що наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником такого судового провадження скарги на дії судді до Вищої ради правосуддя до закінчення судового розгляду справи має ознаки впливу на суд, що передбачає кримінальну відповідальність за ст. 376 Кримінального кодексу України.

За приписами ч.2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності ( див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27,28 і 30, Series A, no. 255 і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пулар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року § 32, Звіти 1996- ІІІ).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися ; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. "Де Куббер проти Бельгії", 26 жовтня 1984 року, § 26, Серія А, № 86).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу).

За принципом, неодноразово викладеним у рішеннях Європейського суду, суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру (рішення від 01.10.1982 року «Пєрсак проти Бельгії», від 15.12.2011 року «Паскал проти України», «Ветштайн проти Швейцарії» та інші).

Наведене вказує на те що, якщо сторони мають сумнів у неупередженості судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд, оскільки правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.

Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися сторонами як порушення їх прав.

На підставі вище вказаного для усунення обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності судового рішення, та забезпечення умов, за яких будуть усунені підозри щодо порушення права на справедливий суд, вбачаються підстави для задоволення заяви про відвід судді Дідек М.Б.

Керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, -

постановив:

Заяву про ОСОБА_2 про відвід судді Дідек М.Б. - задовольнити.

Цивільну справу 681/1103/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування збитків передати до канцелярії Полонського районного суду для повторного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дідек М.Б.