П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Темнікової В.І. із секретарем судового засідання Лівшенком О.С., за участю боржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2016 року, постановлену в приміщенні того ж суду у складі судді Черенкової Н.П., по справі № 2-311/11, провадження № 22-ц/812/1663/19, за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована наступним. На виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП №36765477 з примусового виконання виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 2-311/11 від 13.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 03/1/09- Z від 10 серпня 2007 року у загальній сумі 2256246,59 грн., а також 1730 грн. судових витрат.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимог, у тому числі і права вимоги за кредитним договором № 03/1/09- Z від 10 серпня 2007 року укладений між заявником та ОСОБА_1

Посилаючись на викладене, ПАТ «Дельта Банк» просив замінити стягувача ПАТ «Кредитпромбанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк» (Т.2 а.с. 1-2).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2016 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні у справі № 2-311/11 за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (т.2 а.с. 21).

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2016 року та відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції був досліджений як доказ переходу права вимоги за кредитним договором від «Кредитпромбанк» до «Дельта Банк» лише договір купівлі продажу прав вимоги від 26.06.2013 року. Вказано в ухвалі номер кредитного договору 03/1/09-Z від 10.08.2007 року, тоді як номер кредитного договору, укладеного ним - 03/1/248/07- Z від 10.08.2007 року.

Крім того, зобов`язання по надісланню повідомлення про відступлення права вимоги, що стосується кредитного договору кожному позичальнику та кожній особі, що надає забезпечення, є обов`язковою умовою кожного такого договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, які укладаються між банками. І взагалі про те, що «Дельта Банк» звертався із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні не знав, оскільки судової повістки не отримував, чим були порушені його права (а.с.т.2 а.с. 24-27).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні боржник підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені поро час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та додатково поданими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до частин першої та пункту третього частини третьої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належного чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону N 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі статтею 378 ЦПК (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Аналогічно врегульовані законодавством спірні правовідносини на час розгляду апеляційної скарги. Так, відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" та частиною першою, третьою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, а суд замінює таку сторону її правонаступником, проводячи судове засідання з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК).

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті 104, 106 ЦК), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК).

Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ в постанові від 20 листопада 2013 року у справі N 6-122цс13, керуючись змістом статей 512, 514 ЦК, ст. 378 ЦПК, ст. 8 Закону N 606-XIV, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 листопада 2013 року у справі N 6-122цс13, про те, що процесуальне правонаступництво в розумінні норми допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення; передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року справі N 803/1273/16).

Відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні. Сторони та інші заінтересовані особи повідомляються про час та місце проведення судового засідання. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Нормою ч. 2 ст. 74 ЦПК України передбачено, що судові повідомлення сторін здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Отже, у справі повинні бути підтвердження повідомлення сторін про дату судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що 05 травня 2016 року заява про заміну сторони виконавчого провадження надійшла до суду, а 17 травня 2016 року винесена оскаржувана ухвала.

Згідно з положеннями частини першої статті 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74 - 76 ЦПК України.

Частиною третьою статті 74 ЦПК України передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Згідно з частиною четвертою, п`ятою, дев`ятою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

У пунктах 71 - 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 200/11343/14-ц зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

При цьому у матеріалах справи, яка переглядається, відсутні докази повідомлення сторін та заінтересованих осіб про розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, не повідомивши про день, час і місце розгляду заяви сторону виконавчого провадження боржника - про заміну сторони виконавчого провадження та розглянувши заяву за його відсутності, суд порушив вимоги закону, що призвело до порушення права сторони виконавчого провадження, яке є стадією судового розгляду, на інформованість про час та місце судового розгляду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, враховуючи посилання в апеляційній скарзі про неповідомлення апелянта про час і місце судового засідання, ухвалу суду відповідно до вимог пункту третього частини третьої статті 376 ЦПК України слід скасувати.

Вирішуючи питання про розгляд справи по суті, апеляційний суд зазначає, що в справі достатньо доказів того, що відповідно до положень ст. 512 ЦК України відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, що підтверджується договором купівлі-продажу права вимоги від 26 червня 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Л.Д. за реєстровим № 1441. За умовами договору ПАТ «Дельта Банк» отримав всі права кредитора за кредитними договорами, серед яких відповідно до додатку до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ПАТ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банку» зазначено кредитний договір № 03/1/248/07-Z від 10.08.2007 року, укладений з ОСОБА_1 10.08.2007 року, за яким розмір заборгованості складає 2 049 744,06 грн., що останнім не заперечується (т.2 а.с. 12-16).

Посилання на вказаний номер кредитного договору, дату його укладення мається в рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.11.2012 року про стягнення з апелянта на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 2256246,59 грн. та у виконавчому листі від 13.02.2013 року (т.1 а.с.340-341, т.2 а.с. 11).

З інформаційної довідки про виконавче провадження від 28.04.2016 року вбачається, що виконавче провадження відкрито 26.02.2013 року, виконання триває (т.2 а.с. 3, 4-10).

Та обставина, що апелянт не був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, не впливає на позитивне вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За такого заяву про заміну сторони виконавчого провадження слід задовольнити.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», , МФО 326007, юридична адреса 01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38 на правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», , МФО 380236, юридична адреса 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, у виконавчому провадженні ВП № 367665477 з примусового виконання виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва по справі «№2-311/11 від 13.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 03/1/248/07-Z від 10.08.2007 року у загальній сумі 2256246,59 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 1730,00 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді В.І. Темнікова

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2019 року