Справа №672/917/19
Провадження №2/672/519/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 жовтня 2019 року м.Городок

Городоцький районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої-судді Федорук І.М.,

за участю секретаря судового засідання Жиловської Т.В.,

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Городку Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником вказаного будинку, в котрому залишається бути зареєстрована колишня дружина його сина ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу із його сином, відповідачка в 2009 році переїхала на постійне місце проживання у Київську область і з того часу у зазначеному будинку не проживає та не сплачує витрати на його утримання, добровільно вирішити спір не бажає. Він, позивач, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечив.

Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала, а тому суд вирішив ухвалити заочне рішення.

ОСОБА_3 лухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок (ст. ст. 379, 380 ЦК України).

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 Ці обставини підтверджуються копією витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2019 року.

Як видно з копії довідки виконавчого комітету Веселецької сільської ради № 199 від 05.08.2019 р., ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою з 2009 року.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтвердили факт, що ОСОБА_2 в зазначеному будинку не проживає з 2009 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 23.01.2009 року відповідачка перестала бути членом сім`ї власника зазначеного житлового будинку, у зв`язку з чим вона має право проживати в даному будинку на законних підставах лише за згодою власника будинку та на підставі укладеного письмового договору найму жилого приміщення.

Права позивача як власника будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованою у будинку, який на праві власності належить позивачу, чинить останньому перешкоди як власнику будинку, оскільки він не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом усунення перешкод в користуванні житлом визнанням відповідача таким, що втратила право користування житловим будинком, належним позивачу.

Крім того, суд вважає, що на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідачки підлягають судові витрати по справі, а саме сплачений ним судовий збір в сумі 768,4 грн.

Керуючись ст.ст. 280-285 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 768,4 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: І.М.Федорук