Справа № 191/3076/19
Провадження № 2/191/807/19
У Х В А Л А

іменем України

07 жовтня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Бондаренко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Силкіної О.Г.

розглянувши, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове, питання про самовідвід судді у справі запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

20.08.2019 року в провадження судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В. надійшла цивільна справа 191/3076/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно.

Після відкриття провадження у справі та призначення справи до підготовчого судового засідання суддею встановлено, що позивач ОСОБА_1 є знайомою судді Бондаренко Г.В., з якою підтримуються подружні стосунки, що відповідно до п. 5) ч. 1ст. 36 ЦПК України є підставою для самовідвіду судді.

Згідно з п.5) ч.1 Статті 36 ЦПК України суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу ( самовідводу) , якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Суд враховує наступні норми закону та практику ЄСПЛ.

Згідно рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Виходячи з основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У відповідності з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо наявності довіри до суду та з метою запобігання подальшим сумнівам в об`єктивності та неупередженості судді з боку сторін у цивільній справі, суддя вважає за необхідне взяти самовідвід у справі.

Керуючись ст.36 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Взяти самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно

Справу №191/3076/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, передати до канцелярії Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про передачу в провадження іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко