№ 207/2381/18
№ 2/207/495/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до Кам`янської міської ради, місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам`янське, майдан П.Калнишевського, будинок № 2, Третя особа: Державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори, Астахова Ольга ОСОБА_2 , місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, місто Кам`янське, проспект Наддніпрянський, буд. № 1 «Г», про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до Кам`янської міської ради, якою просить суд визнати за нею право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею: 41,9 м2, житловою площею: 26,8 м2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 14 червня 2010 року між нею та ОСОБА_3 був укладений Спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Морозовою Олесею Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 258.

Згідно умов вказаного договору, ОСОБА_1 , зобов`язалася виконувати розпорядження ОСОБА_3 , зазначені у пункті 2.1. договору, і в разі його смерті набуває права власності на належне йому нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Під час посвідчення правочину, відповідно до вимог чинного на той час законодавства, нотаріусом на вказану квартиру було накладено обтяження, шляхом заборони її відчуження, про що мається відповідна позначка на Договорі та був внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Зазначає, що після укладення Договору, вона сумлінно виконувала усі взяті на себе обов`язки, забрала ОСОБА_3 до своєї квартири і вони проживали разом останні шість років. Вона відносилась до ОСОБА_3 , як до рідного дідуся, адже він п`ятнадцять років проживав з її бабусею. В них були доброзичливі відносини. Позивачка піклувалась та доглядала за ним, купувала та готувала їжу, прибирала, купувала необхідні лікарські засоби та інші речі, виконувала всю роботу по господарству, організовувала відпочинок. Сплачувались комунальні платежі за належну йому квартиру, право власності на яку, за умовами Договору переходило до неї після смерті ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Весь тягар по організації поховання Позивачка взяла знову ж таки на себе, було організовано та сплачено поховання. Поховала відповідно до прийнятих християнських звичаїв.

28 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори, Астахової Ольги ОСОБА_4 , для зняття заборони відчуження та проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 . За її заявою обтяження було припинено на підставі Свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , що відповідає умовам п. 3.6 Договору.

Але щодо реєстрації права власності на квартиру за Спадковим договором у зв`язку із смертю ОСОБА_3 їй було відмовлено та надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що згідно підпункту 8.9 Глави 8 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій, після смерті ОСОБА_3 нотаріусу повертається документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно, що було предметом Договору, який приєднується до примірника Спадкового договору, що зберігається у справах нотаріуса. У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 документа, що підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме: Свідоцтва про право власності на житло, нотаріусом відмовлено у реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Позивачка посилалась на те, що вона дійсно не мала можливості надати нотаріусу необхідні правовстановлюючі документи на квартиру визначену у Спадковому договорі, оскільки не змогла їх знайти. Вони з ОСОБА_3 перебували у добрих відносинах, довіряли один одному, ніколи не сварилися і тому документи не передавали, не надали цьому належного значення. Позивачка отримала Спадковий договір і навіть не знала, що необхідно було одразу взяти і правовстановлюючі документи на квартиру. Вона взагалі вважала, що вони залишилися у нотаріуса в архіві після посвідчення Спадкового договору. На даний час знайти їх не може. Зверталася до нотаріуса КМНО, ОСОБА_5 , яка посвідчувала Спадковий договір, але остання зазначила, що відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами (яка діяла на час посвідчення Спадкового договору), а саме Розділу 23 п. 233 правовстановлювальний документ на майно після його огляду нотаріусом повертається власнику майна (відчужувачу), а в тексті договору зазначаються назва цього документа, номер і дата його видачі та найменування юридичної особи, яка його видала.

Зазначає, що виконала всі умови Спадкового договору належним чином. Відповідно до вимог чинного законодавства, а також умов Спадкового Договору (п.п. 1.2; 3.6) право власності на квартиру, після смерті ОСОБА_3 перейшло до неї, але із - за відсутності правовстановлюючих документів на квартиру ще на ім`я попереднього власника, вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на квартиру на підставі саме Спадкового договору.

Представник позивача, ОСОБА_6 до суду не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її та Позивача відсутністю. Підтримала заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі. Просила їх задовольнити та визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_1 Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Судові витрати просила залишити за позивачем та не стягувати їх з відповідача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю. Позовні вимоги позивача та обставини, якими вони обґрунтовані визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Від Завідуючої Другої кам`янської державної нотаріальної контори, Дніпропетровської області, ОСОБА_7 , надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведене у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2010 року між ОСОБА_3 (Відчужувач) та ОСОБА_1 (Набувач) був укладений Спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, ОСОБА_8 О.В., зареєстрований за номером в реєстрі: 258, згідно умов якого Набувач зобов`язалася виконувати розпорядження Відчужувача, зазначені у пункті 2.1. Договору, і в разі його смерті набуває права власності на належне йому нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 (ар.с.8-9)

Той факт, що квартира під номером тридцять ( АДРЕСА_2 , належала на праві приватної особистої власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_3 (Відчужувач за Договором) було встановлено нотаріусом під час посвідчення Договору (п. 1.3.), а також підтверджується Довідкою наданою ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» №9 від 08.01.2019р. (ар.с.35).

Нотаріусом, на виконання умов договору, на вказану квартиру було накладено обтяження, тип обтяження: заборона відчуження на нерухоме майно, про що мається відповідна позначка на Спадковому Договорі від 14.06.2010 року, зареєстрована в реєстрі за № 259/01 та надано Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером: 9931750 (ар.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06 березня 2018 року, актовий запис № 229 (ар.с.12).

28 березня 2018 року державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори, Астаховою Ольгою Сергіївною, на підставі заяви з реєстраційним номером: 27445028, заявник ОСОБА_1 , було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40346541 щодо внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення обтяження та зняття заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_2 (ар.с.11).

Тим же нотаріусом, надана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану в АДРЕСА_3 , в зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно, що було предметом Спадкового договору (ар.с.21).

Згідно положень статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 Цивільного кодексу України, «Здійснення права власності», передбачено, що: Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації. При цьому орган, який уповноважений здійснювати таку реєстрацію, вчиняє тільки відповідні дії в межах чинного законодавства і сам по собі не є особою, яка може заперечувати або визнавати право власності.

Згідно ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ст. 1304 ЦК України, Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Відповідно до ст. 1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Таким чином, Спадковий договір є одним із видів правочину, тому на нього поширюються усі вимоги щодо чинності правочину (ст. 203, 215 ЦК України). У разі недотримання цих вимог настають наслідки, передбачені пар. 2 Гл. 16 ЦК України стосовно недійсності правочинів.

Як встановлено судом із матеріалів справи, на час посвідчення Спадкового договору, квартира АДРЕСА_2 , належала на праві приватної особистої власності ОСОБА_3 , і як власник він мав право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Спадковий договір був укладений у письмовій формі, підписаний сторонами у присутності нотаріуса, особи сторін нотаріусом були встановлені, їх дієздатність перевірена, договір посвідчений нотаріально, а також зареєстрований у Спадковому реєстрі за номером в реєстрі: 49473249.

Зміст правочину не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Істотною умовою спадкового договору є його предмет, яким виступає майно відчужувача, умовою придбання права власності на яке є смерть відчужувача.

Як, зазначено Позивачкою у позові, умови Спадкового договору вона виконувала належним чином, але оскільки виконання умов Спадкового договору ніким не оскаржується і не є предметом даного спору, судом не розглядалися вказані обставини.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 392 ЦК України «Визнання права власності», власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 5 Цивільного процесуального кодексу (далі за текстом ЦПК) України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Від стягнення з відповідача судових витрат позивач відмовилась, а отже вони залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 82, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , до Кам`янської міської ради, місцезнаходження за адресою: 51931, місто Кам`янське, майдан П.Калнишевського, будинок № 2, Третя особа: Державний нотаріус КМНО, Астахова ОСОБА_9 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 « АДРЕСА_7 », про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею: 41,9 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко