Єдиний унікальний номер 236/2232/19 Номер провадження 22-ц/804/2483/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 236/2232/19

Номер провадження 22-ц/804/2483/19

25 вересня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Космачевської Т.В., Никифоряка Л.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітній платі за час вимушеного простою, оплату чергової відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги при скороченні штату

- за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 липня 2019 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Саржевською І.В. в м. Лиман в приміщенні Краснолиманського міського суду Донецької області 16 липня 2019 року, в незазначений у справі час, повний текст рішення складено 18 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до АТ "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітній платі за час вимушеного простою, оплату чергової відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги при скороченні штату.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що, перебувала в трудових відносинах з відповідачем до 17.07.2017, звільнена за п. 1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Навівши розрахунки, позивач зазначила, що після звільнення з нею не було проведено повного розрахунку, тобто відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі 837, 25 грн, заробітну плату за час вимушеного простою в сумі 9560,13 грн, оплату чергової відпустки в сумі 4240, 82 грн, матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 1856, 50 грн, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 951, 08 грн, вихідну допомогу при звільненні в сумі 7069, 74 грн. У зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача на свою користь вищезазначені суми.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю:

- стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі - 837,25 (вісімсот тридцять сім гривень 25 копійок) гривень, заборгованість по заробітній платі за час вимушеного простою в сумі - 9560,13 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят гривень 13 копійок) гривень, заборгованість по оплаті чергової відпустки в сумі - 4240,82 (чотири тисячі двісті сорок гривень 82 копійки) гривень, матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі - 1856,50 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість гривень 50 копійок) гривень, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі - 951,08 (дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 08 копійок) гривень, вихідну допомогу при звільненні в сумі - 7069,74 (сім тисяч шістдесят дев`ять гривень 74 копійки) гривень (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів).

- вирішено питання про стягнення судового збору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач акціонерне товариство «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не направив на адресу акціонерного товариства «Українська залізниця» ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви, чим позбавив відповідача можливості надання доказів.

Зазначає, що через захоплення адміністративних будівель відповідача відкриті кримінальні провадження. Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року засвідчено вплив форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання відповідачем своїх обов`язків. Однак суд не надав належної оцінки зазначеному Висновку.

Відсутність первинних документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт позивачем, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань.

Також зазначив, що суд першої інстанції визнав як належні докази, надані позивачем розрахунки із заробітної плати виготовлені на непідконтрольній території, проте з 17.03.2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень захоплена невідомими особами, про що було відкрито кримінальне провадження.

При винесенні рішення судом також не було враховано, що за першу половину березня позивачу було нараховано та виплачено заробітну плату в сумі 687 грн 24 коп.

Відповідач вважає, що судом не було враховано положення ЗУ «Про судовий збір», оскільки позивачкою не сплачено судовий збір за низку вимог.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивач звернувся з позовною заявою до АТ «Українська залізниця». Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року №938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця».

Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 з 13.06.2016 по 17.07.2017 працювала на посаді оператора станційного технологічного центру оброблення технічної інформації та перевізних документів станції Горлівка (а.с. 13-20).

Наказом начальника СП «Донецької дирекції залізничних перевезень» від 17.03.2017 року № 236-ДНД було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017 року (а.с.23).

Згідно з Наказом (розпорядженням) про припинення трудового договору № 4431/ДН-ОС від 17.07.2019 ОСОБА_1 з 17.07.2017 звільнена з посади оператора станційного технологічного центру оброблення технічної інформації та перевізних документів станції Горлівка за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений відповідний запис в її трудовій книжці. Зазначений наказ видано структурним підрозділом " Донецької дирекції залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с.41).

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що позивач ОСОБА_1 має право на компенсацію за 4 дні відпустки та з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Даних про оскарження вказаного наказу чи його скасування суду не надано.

Позивачем надані суду на підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи (табулеграми) за період з березня по липень 2017 року, в яких зазначені суми до виплати: заробітна плата за березень 2017 року в сумі - 837,25 гривень, заробітна плата за час вимушеного простою в сумі - 9560,13 гривень, оплата чергової відпустки в сумі - 4240,82 гривень, матеріальна допомога на оздоровлення в сумі - 1856,50 гривень, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку в сумі - 951,08 гривень, вихідна допомога при звільненні в сумі - 7069,74 гривень (а.с.22,27,30-32).

Крім того, позивачем надані копії табелів обліку використання робочого часу, які підписані, головним бухгалтером, працівником кадрових служби, головним інженером, відповідно до яких позивачем за березень відпрацьовано 4 днів, за квітень, за травень, за червень, за липень - «0» (а.с.35-39).

Також, з наданих позивачем розрахункових листів вбачається, що відповідачем нараховано оплату за час простоїв, а саме: березень - 1647,32 грн., квітень - 2879,51 грн., травень - 1245,51 грн., червень - 2491,12 грн., липень -1296,67 грн.

КМУ своєю постановою від 2 вересня 2015 року за №735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця. «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Факт знаходження позивача в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в його трудовій книжці, наказом про припинення трудового договору. Трудова книжка позивача за вказаний період не містить даних щодо припинення трудового договору. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблений відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КзпП, Законом України «Про оплату праці», позивач знаходилася з відповідачем в трудових відносинах до липня 2017 року, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, при звільненні не отримала усі належні їй платежі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

У ст. 30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При винесенні рішення суд першої інстанції обґрунтовано прийняв розрахунки заборгованості заробітної плати, зроблені з відповідних табуляграм, копії табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 за оскаржуваний період та визнав їх належними, допустимими та прийнятними доказами. Докази надані позивачем, оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.

Таким чином, рішення в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в сумі - 837,25 гривень, заборгованість по заробітній платі за час вимушеного простою в сумі - 9560,13 гривень, заборгованість по оплаті чергової відпустки в сумі - 4240,82 гривень, матеріальна допомога на оздоровлення в сумі - 1856,50 гривень, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку в сумі - 951,08 гривень, вихідна допомога при звільненні в сумі - 7069,74 гривень, в розмірі що був визначений судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що при винесенні рішення судом першої інстанції не було враховано виплачений позивачці аванс, не знайшли свого підтвердження, оскільки ОСОБА_1 в своїй позовній заяві навівши розрахунок заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року просить стягнути суму боргу саме з врахуванням виплаченого авансу.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції порядку вимог ст.272 ЦПК України, щодо не направлення судом копії ухвали про відкриття провадження від 10.07.2019 року, як це передбачено ст.190 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ухвала про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви та доданих документів 10.07.2019 року за вих. № 236/2232/19/7793/2019 була надіслана відповідачу (а.с.48), що підтверджується також копією поштового реєстру (а.с.49).

Посилаючись в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного суду у справі № 910/4518/16 від 30.01.2019 року відповідач зазначив, що за вимоги щодо оплати чергової відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, стягнення вихідної допомоги по скороченню штату підлягає стягненню судовий збір. Проте, з такими доводами не можна погодитись, оскільки п.п. 34, 35 зазначеної Постанови передбачає сплату судового збору лише за стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак така вимога не була предметом розгляду у цій справі.

Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» саме на роботодавця покладено обов`язок забезпечення достовірного обліку виконуваної роботи працівником та бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Доводи відповідача, що відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування позивачу сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Водночас, позивачем надано суду копію наказу про припинення трудового договору (а.с.41), копії табелів обліку використання робочого (а.с.35-39), копія наказу про початок простою (а.с. 23).

Проте, відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування відомостей, викладених в документах, наданих позивачем.

Наданий до суду апеляційної інстанції Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці, а лише підтверджує відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Т.В. Космачевська