Провадження № 2-о/185/34/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, заінтересована особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання спадщини відумерлою, суд

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з заявою, заінтересована особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання спадщини відумерлою, у подальшому уточнивши вимоги, в якій просив суд на підставі статті 1277 ЦК України визнати спадщину, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.11.1993 року Відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради, відумерлою та передати її у власність територіальної громади міста Павлограда Дніпропетровської області.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилався на те, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.11.1993 року Відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. На даний час будь-які відомості про наявність у померлої спадкоємців відсутні, тому є всі підстави для визнання спадщини відумерлою.

Представник Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити заяву.

Представник Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши у судовому засіданні наявні письмові докази по справі, приходить до наступного.

Відповідно до 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Статтею ст. 335 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Приписами ст. 338 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно ч. 2 статті 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Вимоги ч. 3 статті 1277 ЦК України визначають, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів справи, 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.11.1993 року Відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради, що підтверджується довідкою КП Павлоградське МБТІ від 20.08.2018 року за № 824/103.

Відповідно до копії актового запису про смерть № 337 від 21.03.1994 року, наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все майно, а саме: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Так як спадщина на майно ОСОБА_3 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК УРСР.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

На підставі ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Разом з тим, нормами ЦК УРСР 1963 року не було передбачено визнання спадщини відумерлою.

У період чинності ЦК УРСР 1963 року його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Аналогічні роз`яснення містять абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, зокрема, відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За змістом положення ст. 555 ЦК УРСР 1963 року держава не вправі відмовитися від прийняття спадщини, тому у випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, вважається, що спадщина прийнята державою.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є рідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07 червня 1994 року ОСОБА_4 звернулася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її звернення з вищезазначеною заявою Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було заведено спадкову справу № 254/94 від 07.06.1994 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні заяви Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, заінтересована особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання спадщини відумерлою слід відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. ст. 4, 19, 95, 263, 264, 265, 293-294, 315, 334-338, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, заінтересована особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання спадщини відумерлою - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко