Справа № 149/1820/19
Провадження №2/149/606/19
Номер рядка звіту 50
11.10.2019 року м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої - судді: Гончарук-Аліфанової О. Ю.,
при секретарі Коломієць В. О.,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Донченко Л. М. , неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей Хмільницької райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав,
В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей Хмільницької райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав.
Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом із позивачем та перебувають на його утриманні. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач життям дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не телефонує до них та не цікавиться їх успіхами у школі. За таких обставин позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей та вирішити питання про судові витрати.
Ухвалою суду від 31.07.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 20.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити позов, з підстав наведених у позовній заяві.
Представник третьої особи в судовому засіданні вказала, що підтримує раніше поданий висновок органу опіки і піклування Хмільницької РДА щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.
За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, заслухавши думку дітей, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.05.2019 року (копія на а.с. 7), а також свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (копії на а.с. 8-10) підтверджено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З довідок Лелітської сільської ради Хмільницького району Вінницької області №№55, 56 від 07.02.2019 року (копії на а.с. 14, 15) встановлено, що позивач зареєстрований та проживає разом із дітьми, які перебувають на його утриманні. Мати дітей за місцем реєстрації не проживає, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає.

З довідок КЗ "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 4 м. Хмільника Вінницької області" №№ 43, 44, 45 від 22.05.2019 року (а.с. 11-13) встановлено, що за період навчання дітей мати до школи не з`являлася, навчанням та вихованням дітей не цікавилася, батьківські збори не відвідувала.

Розпорядженням Хмільницької РДА Вінницької області № 173 від 05.06.2019 року (а.с. 16) вирішено надати висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав стосовно дітей. Згідно доданого до розпорядження висновку органу опіки і піклування Хмільницької РДА (а.с. 17) позбавлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доцільним і буде в інтересах дітей.

Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні пояснила, що вона проживає разом із батьком та братами, мати понад два роки з ними не проживає та не цікавиться їх життям, а також не телефонує та не відвідує їх, зазначила, що мати зловживає алкогольними напоями, била її, а тому вона не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав.

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні пояснив, що він проживає разом із батьком, сестрою та братом, мати з січня 2017 року разом з ними не проживає, не відвідує їх та не вітає із днем народження, зазначив, що не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав.

Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в судовому засіданні пояснив, що він проживає разом із батьком, сестрою та братом, мати з ними не проживає, не відвідує їх та не вітає із днем народження.

Суд приймає до уваги висновок органу опіки і піклування, оскільки цей висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами.

При цьому, суд відхиляє письмові заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про доцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав, оскільки дані заяви не відповідають вимогам ч. 2 ст. 78 ЦПК України, ч. 2 ст. 171 СК України.

Вирішуючи даний спір суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги те, що відповідач самоусунулась від виконання своїх обов`язків, зокрема не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку про задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 171 СК України, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273, 280-285, 289, 354, 355, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області 15.10.2002 року, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий Хмільницьким МРВ УМВС України у Вінницькій області 27.03.1996 року, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати - судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене позивачем або іншою особою до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/

З оригіналом вірно: