Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1044/19 Головуючий у 1-й інст. Луньова Д. Ю.
Категорія 3 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення сторін в м. Житомирі цивільну справу №289/1044/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Радомишльської міської ради Житомирської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно та земельні ділянки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Луньова Д.Ю. в м. Радомишлі,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на придбане, згідно договору купівлі-продажу майно, а саме: квартири №4 №2, №6 що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та земельні ділянки загальною площею 0,0473 га, що розташовані за вказаною адресою, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та вважає, що вона є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів із дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно та земельні ділянки, з ціною позову 100 000 грн.

Ухвало Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з тих підстав, що вона подана без додержання вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України. А саме, позивач має визначити ціну позову та сплатити належну суму судового збору, крім того, відповідачі по справі проживають на території Російської Федерації, а копії позовної заяви викладені українською мовою, а не російською мовою, а також копії документів долучених до позовної заяви не містять перекладу з української мови на російську, що унеможливлює розгляду судом справи. У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд витребувати докази, при цьому не дотримано вимоги ст. 84 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 03.07.2019 представник позивача - Бойко В.М. 27.07.2019 надіслав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що останньою не в повній мірі виконано вимоги ухвали від 03.07.2019, а саме: не надано суду доказів, які підтверджують вартість спірного майна у розмірі 100 000 грн, не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, не надано копій позовної заяви та долучених документів, викладених російською мовою.

Апеляційний вважає, що такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм цивільного процесуального законодавства.

Так, згідно із вимогами ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок, зокрема, щодо належного оформлення відповідних процесуальних документів лежить на стороні, яка подає до суду такі документи та посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам ст.175 ЦПК України.

Процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно частини 4 статі 10 ЦПК України суд повинен застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до частини 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статі 2 ЦПК України).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення протягом розумного строку, не порушуючи при цьому строки, встановлені законом, вирішувати справи із неухильним і точним дотриманням норм матеріального та процесуального права з метою ухвалення законних і обґрунтованих судових рішень.

За положеннями п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При зверненні до суду в позовній заяві ОСОБА_1 зазначила ціну позову 100 000 грн, що підтверджується її змістом.

Крім того, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, які копії письмових документів долучаються до позовної заяви та надала їх відповідно до кількості відповідачів, що відповідає вимогам п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Та обставина, що в позовній заяві не зазначено про те, що оригінали письмових документів, копії яких додано до заяви знаходяться у позивача або іншої особи є формальною підставою для залишення позовної заяви без руху та в наступному її повернення.

Оскільки відповідачі мешкають на території Російської Федерації, то направлення доручення відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 1993 року повинно направлятися після відкриття провадження у справі.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

У справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», рішення від 28 жовтня 1998 року) та у справі Miragall Escolano and others v. Spain («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», рішення від 13 січня 2000 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Визнаючи позовну заяву ОСОБА_1 неподаною, суд першої інстанції вказаного вище не врахував, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді