Справа № 703/1796/17
УХВАЛА

24 вересня 2019 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.

з секретарем Кочетковою І.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 703/1796/17

за участю

прокурора Сокольвяк О.І.

та представника відповідача адвоката Шестакова С.М.,

за позовом першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Ековерс», про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

Перший заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якому просив визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Черкаській області про надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 108,1905 га в оренду від 01 грудня 2014 року, визнати недійсним договір оренди від 01 грудня 2014 року, укладений між відповідачами та скасувати державну реєстрацію договору суборенду між ТОВ «Ековерс» та ОСОБА_1 від 26 жовтня 2016 року.

В підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_1 клопотав про залишення позову без руху, оскільки прокурором не дотримано вимог закону під час звернення з наведеним позовом.

Прокурор заперечувала проти наведеного клопотання у зв`язку з його необґрунтованістю.

Інші учасники судового розгляду в підготовче судове засідання не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши клопотання представника відповідача та думку прокурора, приходить до наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру" (далі в тексті - Закон).

Згідно з частиною третьою статті 2 Закону на прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

За приписами пункту 2 частини першої статті 2 Закону на прокуратуру покладаються такі функції, зокрема, як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 23 Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 (далі - Рішення) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, прокурор у визначених Законом випадках має право на представництво інтересів держави, якщо таке представництво належним чином обґрунтоване.

Аналогічна позиція викладена і в ст. 56 ЦПК України, частина 4 якої встановлює, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до Рішення орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора.

В порушення наведених норм Смілянською місцевою прокуратурою не зазначено органу, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, причин неможливості цього органу самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку.

В позовній заяві прокурор стверджує, що повноваження щодо державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Однак на даний час не існує жодного нормативного акту, який би надавав право цьому органу на звернення до суду з наведеним позовом. А тому, на думку прокурора, відсутні орган державної влади, який уповноважений реагувати на порушення закону у сфері розпорядження земельними ділянками державної форми власності.

Суд не погоджується з таким твердженням прокурора, оскільки зазначений прокурором орган державної влади є самостійною юридичної особою з відповідною процесуальною дієздатністю.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право кожною особи на звернення до суду в порядку, встановленому цим кодексом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень.

У свою чергу, частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно із Законом України «Про прокуратуру» повноваження прокурора щодо представництва в суді звузилися, а саме: 1) прокурори повинні втручатися лише тоді, коли особи або їхні представники не здійснюють або неналежним чином здійснюють захист (пункт 2 стаття 23); 2) виключається представництво держави в окремих випадках (пункт 3 стаття 23) та 3) вимагається обґрунтування підстав для такого представництва (пункт 4 стаття 23).

Враховуючи, що нову редакцію Закону України «Про прокуратуру», яка набрала чинності 15 липня 2015 року, прийнято саме з метою наближення до міжнародних стандартів, а тому при її застосуванні суд бере до уваги те, що зазвичай Європейський суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора в судовому провадженні та вирішує, наскільки участь прокурора в розгляді справи відповідає принципу рівності сторін, вивчаючи кожний випадок окремо.

Крім того, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України якщо позов подано до кількох відповідачів позовна заява повинна містити зміст позовних вимог щодо кожного з них.

В порушення наведеної норми в позовній заяві відсутні вимоги щодо кожного з відповідачів.

У відповідності з ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя

постановив:

Залишити без руху позовну заяву першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Ековерс», про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, шляхом направлення до суду заяви з обґрунтуванням вимог щодо кожного з відповідачів, а також обґрунтуванням порушення інтересів держави, необхідності їх захисту, визначені законом підстави для звернення прокурора з наведеним позовом.

Роз`яснити прокурору, що в разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позов буде залишено без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення

Повний текст ухвали складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий : Н.А. Кирилюк