Справа № 761/5868/19
Провадження № 2/761/4156/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Київ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , просить стягнути з відповідача на свою користь:

- аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі ј частини усіх видів доходу відповідача, але не менше, ніж в рекомендованому розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.02.2019 року та до досягнення дитиною повноліття;

- аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 за минулий час: з 01.10.2015 року по 31.01.2019 року у розмірі 68850,00 грн.

- понесені судові витрати у розмірі 2000,00 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що з відповідачкою перебував у шлюбі, від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі №761/20759/15-ц шлюб між ними було розірвано. Під час судового розгляду справи про розірвання шлюбу ОСОБА_3 заявляла про те, що неповнолітній син проживає та надалі буде проживати разом із матір`ю, однак із нею він жодного дня не проживав.

Утриманням сина з дня його народження займається одноособово батько.

Відповідачка не бачила дитини з часу розірвання шлюбу, спілкується з ним по телефону, своє життя присвятила другій сім`ї, вихованням сина не переймається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Син досяг підліткового віку, тому витрати на його утримання зростають.

Ухвалою Шевченківського районного суд міста Києва відкрите провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

На адресу Шевченківського районного суду відзив на позов не надходив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01.10.2015 року у справі №761/20759/15-ц.

Як позивач, так і відповідач зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 в судовому порядку не встановлювась, доказів домовленості сторін про місце проживання дитини з батьком суду не надано.

Підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_4 знаходиться на утриманні позивача матеріали справи не містять. Ухилення відповідачкою ОСОБА_2 від утримання сина позивачем не доведено.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог, викладених в ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Виходячи з норми, закріпленої в ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи, керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 180, 181, 191 СК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-81, 89, 95, 258, 264, 265, 273, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ