П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року місто Київ

справа № 369/15553/18 провадження №22-ц/824/10064/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Махлай Л.Д., Поливач Л.Д., , за участю секретаря судового засідання - Довгополої А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Домашенком Олександром Олександровичем,

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2019 року, постановлену в складі судді Ковальчук Л.М.,

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенка Сергія Олександровича, боржник: ОСОБА_2 , стягував: ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника і встановлення порядку користування частками у спільному сумісному майні,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Лисенко С.О. звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника у спільному сумісному майні і встановлення порядку користування частками.

Подання обґрунтовував тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП № 56687869 щодо примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/11968/17 від 23 травня 2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 494865 грн. 91 коп.

2 липня 2018 року відкрито виконавче провадження, копія постанови направлена сторонам та зобов`язано боржника подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно. Копія постанови боржником була отримана.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , на ім`я якої зареєстрований житловий будинок загальною площею 191, 4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що будинок є спільним сумісним майном подружжя, частка в якому належить боржнику ОСОБА_2 , на яку відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» можливо звернути стягнення з метою виконання виконавчого документу, приватний виконавець просив визначити частку боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності та встановити порядок користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виділення у користування боржнику ОСОБА_2 житлових кімнат відповідно до їх часток та залишення допоміжних приміщень: кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридорів у спільному користуванні.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенка С.О. задоволено частково. Визначено, що частка боржника ОСОБА_2 у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 191,4 кв.м., жилою площею 56,3 кв.м., становить 1 /2 частину.

У решті вимог подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині відмови встановлення порядку користування, представник ОСОБА_1 адвокат Домашенко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду в частині відмови у задоволенні подання приватного виконавця скасувати, ухваливши нове рішення по суті, забезпечивши явку в суд боржника і його дружини, а також винести окрему ухвалу в порядку ст.ст.262, 385 ЦПК України зі зверненням до Дисциплінарної комісії приватних виконавця.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд, приймаючи таке рішення, порушив основне завдання цивільного судочинства, яке полягає зокрема і в своєчасності і в ефективності захисту порушених прав, фактично поставивши виконання рішення в глухий кут. Також посилався на те, що судом допущено порушення норм процесуального права, а саме судом не було виконане завдання підготовчого провадження, та попри очевидний саботаж судового розгляду виконавцем, суд не скористався повноваженнями вимагати доказів і приводу учасників справи до суду. Апелянт вважає, що через порушення статті 196 ЦПК щодо строків судового розгляду, а також свідомо непомічаючи кричущих зловживань виконавцем процесуальними правами, суд «зіграв на боці боржника», і виконавця - порушив п.7 ст.81 ЦПК України і позбавив себе можливості отримати спеціальних знань щодо користування спільним будинком, а відтак і виконати норми Конституції щодо обов`язковості рішення до виконання - прийняв рішення, яке не відповідає критерію ефективності захисту порушених прав.

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Лисенко С.О., боржник ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 не скористались своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Судове рішення в частині визначення частки майна боржника не оскаржується, тому в силу положень статті 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 23 травня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 326 292,32 грн., яка складається з суми боргу у розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно 255 064 грн., інфляційних втрат у розмірі 54 583,70 грн., 3 % річних у розмірі 16 644,62 грн.. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 262,92 грн..

Постановою приватного виконавця Лисенка С.О. від 2 липня 2018 року на підставі виконавчого листа № 369/11968/17 від 23 травня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56687869 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 326 292,32 грн. та 3 262,92 грн. судового збору.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

З матеріалів виконавчого провадження судом установлено, що 2 липня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Постановою приватного виконавця Лисенка С.О. від 2 липня 2018 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 , а саме на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №144431882 від 7 листопада 2018 року вбачається, що будь-яке нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 не значиться.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві за № 31/26-14142 від 21 серпня 2018 року станом на 15 липня 2018 року за боржником ОСОБА_2 відсутні зареєстровані транспортні засоби.

Згідно звіту бухгалтера ТОВ «Агенція офісного будівництва» про здійснення відрахування та виплат, у боржника із заробітної плати утримано та примусово списано з рахунку, відкритого в установі банку ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», коштів на загальну суму 10 561,49 грн..

На запит приватного виконавця Лисенка С.О. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 13 липня 2018 року за № 2504-2516/03-01-44 було встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1510 від 2 жовтня 1998 року.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №142109633 від 22 жовтня 2018 року ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок загальною площею 191,4 кв.м., житловою площею 56,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом установлено, що божник ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року, майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, у боржника ОСОБА_2 , відсутнє.

При примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем вчинялися всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника, що підтверджується долученими до матеріалів подання копією матеріалів виконавчого провадження.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що при примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем вчинялися всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника, наявні в матеріалах подання докази свідчать про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року, а майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, у боржника ОСОБА_2 відсутнє. Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця в частині визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно зі своєю дружиною ОСОБА_3 , що є допустимим ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про встановлення порядку користування будинком, суд першої інстанції виходив із неможливості без спеціальних знань встановити порядок користування жилим будинком, а в матеріалах подання відсутні належні докази на підтвердження того, які конкретно приміщення можуть становити Ѕ та Ѕ частину вказаного домоволодіння, які підлягають виділу у користування боржнику ОСОБА_2

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах і відповідає вимогам матеріального права.

Згідно положень ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до вимог ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення витання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до порушення судом першої інстанції норм процесуального права не приймаються судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Розділом ІІІ, глави 3 ЦПК України, передбачено проведення підготовчого провадження.

Підготовче провадження виступає обов`язковою стадією розгляду справ загального позовного провадження. В межах загального позовного провадження відбувається розгляд найбільш складних цивільних справ, що вимагає ґрунтовної підготовки справи до початку її розгляду по суті.

Підготовче провадження, будучи стадією цивільного процесу, складається з цілої системи процесуальних дій суду та учасників цивільного процесу, які направлені на забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судові справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (ч.1 ст. 196 ЦПК України).

Підготовче засідання провадиться тільки для справ загального позовного провадження. Проведення підготовчого судового засідання у інших категоріях цивільних справ, що розглядаються в суді першої інстанції, ЦПК не передбачає.

Питання ж про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, за поданням державного або приватного виконавця (ст. 443 ЦПК України), розглядається в порядку розділу 6 ЦПК України, який встановлює порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), а тому не потребує проведення підготовчого провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо не проведення судом першої інстанції підготовчого провадження, не витребування судом доказів, розгляд справи без участі приватного виконавця, боржника та його дружини, яка є зацікавленою особою у справі, не ґрунтуються на нормах процесуального закону, а тому є безпідставними.

За правилами ст. 443 ЦПК України державний або приватний виконавець може звертатися до суду з приводу питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Питання встановлення порядку користування спільним майном до повноважень державного або приватного виконавця законом не віднесено.

Натомість, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (ч.1 ст. 366 ЦК України).

Апеляційна скарга в частині вимог про постановлення окремої ухвали відносно приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенка С.О. задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до норм 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної скарги не знайшов підстав для постановлення окремої ухвали відносно приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенка С.О. Дії державного виконавця із звернення у суд з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах його повноважень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Домашенком Олександром Олександровичем, - залишити без задоволення

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Махлай

Л.Д. Поливач