Дата документу 17.09.2019 Справа № 335/9024/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 335/9024/18 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
№ 22-ц/807/2742/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенко Е.А.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк», Приватний нотаріус Гембарська Світлана Іванівна, Приватний нотаріус Гришина Варвара Іванівна про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву про скасування заходів забезпечення задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, яка мотивована наступним.

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа № 335/9356/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» треті особи Приватний нотаріус Гембарська Світлана Іванівна, Приватний нотаріус Гришина Варвара Іванівна про визнання припиненим кредитного договору, договору іпотеки, визнання недійсними результатів аукціону з продажу прав вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2018 року було забезпечено позов ОСОБА_2 до подання позовної заяви, та суд вирішив:

-Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ).

-Заборонити вчиняти будь які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ).

20.03.2019 року Запорізьким апеляційним судом було ухвалено судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 як правонаступником ПАТ «Європейський Газовий Банк» за кредитним договором № 557-190412 від 19 квітня 2012 р. звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №КМК/01 /09, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В. 27 лютого 2009р. за реєстровим № 268. За рахунок предмета іпотеки задовольнити вимоги ОСОБА_1 щодо заборгованості за кредитним договором № 557-190412 від 19 квітня 2012 р. в розмірі 1 268 815 гривень 42 копійки, в тому числі: заборгованості по відсоткам в сумі 667 383 гривні 86 копійок, по пені в сумі 601 431 гривня 56 копійок.

На підставі даного судового рішення ОСОБА_1 було отримано виконавчий лист та пред`явлено його до виконання Приватному виконавцю Сколибогу О.О., на підставі якого відкрито виконавче провадження № 59046003.

Посилаючись на те, що забезпечення позову у частині вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно квартири АДРЕСА_1 , є перешкодою реалізації нерухомого майна, звернення на яке передбачене судовим рішенням, що порушує права ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній просить скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/9024/18 від 03.08.2018 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції врахував наступні обставини.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2018 року по справі №335/9024/18 (2-з/335/92/2018) заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позову, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, - задоволено. Вжито заходи забезпечення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана до пред`явлення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ). Заборонено вчиняти будь які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.12.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2018 року про забезпечення позову по справі №335/9024/18 залишено без змін.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно відомостям з сайту Судова влада України 13.08.2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла справа № 335/9356/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства „ Європейський газовий банк „ в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „ Європейський газовий банк Савельєвої Анни Миколаївни, треті особи Приватний нотаріус Гембарська Світлана Іванівна, Приватний нотаріус Гришина Варвара Іванівна про визнання кредитного договору №557-190412 від 19.04.2012 року, договору іпотеки № 966-190412/І від 19.04.2012 року припиненими визнання недійними результати електронного аукціону з продажу права вимоги за кредитним договором №557-190412 від 19.04.2012 року оформленим протоколом UA-EA-2018-05-03-000054-а від 18.06.2018 року, визнання недійсними договору про відступлення прав вимоги №06/07 від 06.07.2018 року та договору про відступлення прав за договором іпотеки від 06.07.2918 року та скасування державної реєстрації прав та вилучення запису з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції зробив висновок, що позов був забезпечений за заявою ОСОБА_2 , яка була подана до пред`явлення позову, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Після цього позов до суду було подано у строки передбачені законом та провадження в справі триває, спір не розглянутий.

Тим обставинам, які заявник зазначав, мотивуючи вимогу про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції надав належну оцінку.

Зокрема, підставою для скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 вважав постанову Запорізького апеляційного суду по справі №335/4107/15 від 20.03.2019 року, якою в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 як правонаступником ПАТ "Європейський Газовий Банк" за кредитним договором № 557-190412 від 19 квітня 2012 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2

Між тим, наявність заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , який застосовано ухвалою від 03.08.2018 року по справі №335/9024/18, є перешкодою реалізації нерухомого майна, що порушує його права на виконання судового рішення по справі №335/4107/15.

За матеріалами справи, суд першої інстанції за наявності спору правомірно вжив заходи забезпечення позову, які не були оспорені.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема, і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Разом із тим, у постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року зазначено, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 2 від 12.06.2009) визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

У даному випадку заявником не зазначені обставини, які змінилися після ухвалення рішення суду про застосування заходів забезпечення позову.

Та обставина, що в іншому провадженні було ухвалене рішення до розгляду даної справи не може бути підставою для скасування заходів забезпечення позову. вижитих суом до розгляду справи, провадження в якій триває.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко