ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2837/19 Справа № 208/1627/18 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА-2000» про визнання припиненими правовідношення за договором банківського вкладу, за кредитним договором і договором застави,

В С Т А Н О В И Л А:

23 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «ІМЕКСБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «НИВА-2000», про визнання припиненими правовідносин за договором банківського вкладу, за кредитним договором і договором застави. Просила, визнати припиненими правовідносини за договором № від 12 травня 2014 року про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_1 на суму 744922,39 грн. з 12 червня 2015 року; визнати припиненими правовідносини за договором застави майнових прав за договором банківського вкладу № 1205/2-З від 12.05.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК», ОСОБА_1 та ТОВ «НИВА-2000» повністю з 12 червня 2015 року; визнати припиненими правовідносини за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 2502/1 від 25 лютого 2014 року зі змінами за кредитним договором № 1205/2 від 12.05.2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «НИВА-2000» повністю з 12 червня 2015 року (а.с.1-4).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ІМЕКСБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «НИВА-2000» про визнання припиненими правовідносини за договором № від 12 травня 2014 року про приєднання до Публічного договору № 1 банківського вкладу від 20 січня 2014 року; визнання припиненими правовідносини за договором застави майнових прав за договором банківського вкладу № 1205/2 від 12 травня 2014 року; визнання припиненими правовідносини за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 2502/1 від 25.02.2014 року із змінами за кредитним договором, відмовлено (а.с.173-175).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.200-209).

В порядку ст. 360 ЦПК України від ПАТ Імексбанк надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність рішення суду, просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, 12 травня 2014 року ОСОБА_1 та ПАТ «ІМЕКСБАНК» уклали договір банківського вкладу депозиту на суму 800000 грн. строком до 12 червня 2015 року, а також договір застави майнових прав за зазначеним договором банківського вкладу депозиту (а.с.5-12).

Між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ «НИВА-2000» укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 2502/1 від 25 лютого 2014 року. Відповідно до умов, кредитор надав позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, з максимальним лімітом 720000,00 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки 27,5% процентів річних (а.с.13-20).

Між ТОВ «НИВА-2000» та ПАТ «ІМЕКСБАНК» укладений кредитний договір № 1205/2 від 12.05.2014 року, який встановлює інші строки погашення кредиту та фіксованої відсоткової ставки. В кредитному договорі зазначено, що у якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та інших платежів за кредитом, кредитор укладає з майновим поручителем договір застави майнових прав на депозитний вклад (а.с.21-25).

На виконання п.1.3 кредитного договору 12 червня 2014 року позивач, відповідач та третя особа уклали договір застави майнових прав за договором банківського вкладу, відповідно до якого (позивач) майновий поручитель зобов`язалась перед банком нести солідарну відповідальність в розмірі 800000 грн., які позивач надала у тимчасове користування відповідачу на 396 днів зі сплатою 25% річних за виконання позичальником на користь банку зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до вимог п.п.3.2.9 п.3.2 р.3 Кредитного договору, при настанні строку виконання будь-якого з грошових зобов`язань позичальника, передбачених кредитним договором, кредитор має право здійснити договірне списання суми цих зобов`язань, строк сплати яких настав (а.с.15-16).

Згідно до постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 рок № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" (а.с.56,57-58).

ТОВ "НИВА-2000" та ОСОБА_1 направляли до банку заяви про зарахування зустрічних вимог 28 травня 2015 року, на час, коли в АТ "ІМЕКСБАНК" вже розпочато процедуру ліквідації.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в період здійснення ліквідаційної процедури банку, задоволення вимог третьої особи має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, визначеної ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що не допускається задоволення вимог окремих кредиторів поза межами ліквідаційної процедури. Також судом встановлено, що з початку процедури ліквідації банку не допускається зарахування грошових коштів за депозитним рахунком в рахунок погашення боргу за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов`язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.

Ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.604 ЦК України, зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Новація не допускається щодо зобов`язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог п.п.3.2.9 п.3.2 р.3 Кредитного договору, при настанні строку виконання будь-якого з грошових зобов`язань позичальника, передбачених кредитним договором, кредитор має право здійснити договірне списання суми цих зобов`язань, строк сплати яких настав, тобто договірне списання суми зобов`язань за кредитним договором є правом, а не обов`язком банку, у зв`язку посилання позивача щодо обов`язку банку здійснити договірне списання грошових коштів є таким, що не відповідає дійсності.

Згідно до постанови Правління Національного банку України від 21 травня 2015 року №330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 рок № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК".

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Статтею 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", визначено, що ліквідація банку, це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно до розділу 5 п.2 п.п.2.3 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Виконавчою дирекцією ФГВФО № 2 від 05.07.2012 року з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку Уповноважена особа Фонду на ліквідацію не має права здійснювати будь-які операції з активами та зобов`язаннями неплатоспроможного банку.

Згідно до вимог ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до ст..52 цього Закону.

Статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд не відшкодовує за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань.

Згідно до ст.602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "НИВА-2000" та ОСОБА_1 подано до банку заяви про зарахування зустрічних вимог 28 травня 2015 року, на час, коли в АТ "ІМЕКСБАНК" вже розпочато процедуру ліквідації.

Поручитель-вкладник не є боржником неплатоспроможного банку у кредитному зобов`язанні, що виключає проведення заліку зустрічних однорідних вимог між банком та заставодавцем, так як особа боржника банку - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива-2000", у зобов`язанні з повернення грошових коштів за договором банківського вкладу не є тотожним, виходячи із спеціальних норм права, які підлягають переважному застосуванню до спірних взаємовідносин, що також було встановлено Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11 червня 2018 року під час розгляду апеляційної скарги ТОВ "Нива-2000" та ОСОБА_1 по справі за позовом ПАТ "ІМЕКСБАНК" до ТОВ "НИВА-2000" про стягнення коштів(а.с.137-143).

Таким чином, в період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог третьої особи має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, визначеної ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що не допускається задоволення вимог окремих кредиторів поза межами ліквідаційної процедури.

Окрім цього рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року по справі за позовом ПАТ "ІМЕКСБАНК" до ТОВ "НИВА-2000" про стягнення коштів, судом зазначено, що посилання відповідача на наявність майнового поручителя в особі ОСОБА_1 , за договором застави майнових прав за договором банківського вкладу № 1205/2-3 від 12.05.2014 року, що може бути використано в рахунок погашення боргу за кредитним договором, судом відхиляються, оскільки наявність забезпечення зобов`язання не звільняє основного боржника від виконання взятих на себе зобов`язань, при наявності основного боргу подання банком позову до основного боржника є його нічим необмеженим правом (а.с.131-136).

Також судом встановлено, що з початку процедури ліквідації банку не допускається зарахування грошових коштів за депозитним рахунком в рахунок погашення боргу за кредитним договором, оскільки це не передбачено нормою у спеціальному законі.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст. 604 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється за домовленістю сторін, а сторони в договорі домовилися, про здійснення договірного списання коштів з належних позивачу рахунків, а отже зобов`язання за кредитним договором вважається виконаним та припиненим за домовленістю сторін, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначене суперечить ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" .

Доводи апеляційної скарги, що Закон України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб не встановлює заборони на припинення зобов`язання за домовленістю сторін під час запровадження у Банку ліквідаційної процедури і не забороняє Банку здійснювати свої обов`язки з прийняття Банком виконання від боржників для припинення існуючих у них перед Банком зобов`язань , є безпідставними та спростовуються вищевикладеним.

Крім того, позивач не є стороною за кредитними договорами №2502/1 від 25.02.2014 та №1205/2 від 12.05.2014, а тому вимоги щодо припинення зобов`язання за зазначеними договорами є безпідставними.

Позивач не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала доводи апеляційної скарги, не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними змісту позовної заяви, яким суд першої інстанції надав відповідну оцінку. Приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: