Справа № 202/112/19
Провадження № 2/202/1026/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Дніпро

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Войтенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКМ ГРУПА» до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що між приватним підприємцем Деобальдом ( постачальник) та ТОВ «ДКМ ГРУПА» (покупець) був укладений договір поставки №12-694П від 17.01.2017 року, згідно з яким ТОВ « ДКМ ГРУПА» придбало товар, а саме шнековий згущувач на суму 1980000 грн., в тому числі податок на додану вартість. Товар був поставлений позивачу. У порушення зобов`язання, покладеного на відповідача як постачальника податковим законодавством та Договором, податкова накладна після поставки товару із сумою податку на додану вартість 263333,33 грн. не зареєстрована відповідачем. Штрафні санкції за невиконання договірних зобов`язань становлять 330000грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ « ДКМ ГРУПА» штрафні санкції за договором поставки №12-694П від 17.01.2017 року у розмірі 330000грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2019 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

11 травня 2019 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву.

31 травня 2019 року від позивача ТОВ «ДКМ ГРУПА» надійшла відповідь на відзив.

20 серпня 2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В своєму клопотанні вказав, що позов ТОВ „ДКМ ГРУПА до ОСОБА_2 стосується спору, що виник при виконанні правочину у господарській діяльності, а саме договору поставки №12-694П від 17.01.2017 року, стороною якого є ТОВ „ДКМ ГРУПА та Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , то такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Зауважила, що ОСОБА_2 укладав договір поставки №12-694П від 17.01.2017 року саме в статусі Фізичної особи - підприємця у зв`язку із здійсненням господарської діяльності.

Так, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України).

З аналізу вказаних норм прав вбачається, що фізичні особи, які на час звернення з позовом не є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Припинення підприємницької діяльності відповідача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору поставки, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Така правова позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 року по справі №760/13915/18.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував щодо наведених доводів представника відповідача. Вказала, що відповідач не взяв до уваги, що існує стала судова практика, і що Верховний Суд вже висловився з приводу суб`єктності та судової юрисдикції господарських та цивільних справ, так, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду справа № 593/793/14-ц від 14.03.2018р., «громадянин, який мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі у такому процесі. Положенням п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України (у редакції на час спірних правовідносин) передбачено припинення провадження у господарській справі у разі припинення діяльності фізичної особи як суб єкта господарювання. Тому з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності особи в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участю такої особи, у тому числі пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю такихі що осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства».

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 23.04.2018р. Відповідач припинив свою діяльність в якості підприємця, про що є відповідний запис у ЄДР, тому цілком правомірно, та у відповідності до вимог ст. 19 ЦПК України 30.12.2018р. Позивач звернувся з позовом за розглядом справи до суду у порядку цивільного судочинства.Просив в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Як вбачається з позовної заяви, стягнення штрафу із відповідача ОСОБА_2 стосується спору, що виник при виконанні правочину у господарській діяльності, а саме договору поставки №12-694П від 17.01.2017 року, стороною якого є ТОВ „ДКМ ГРУПА та Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ч.1 ст.128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Наведені процесуальні норми дають підстави для висновку про те, що фізичним особам, які не є підприємцями, надано право звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України).

З аналізу вказаних норм прав вбачається, що фізичні особи, які на час звернення з позовом не є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Припинення підприємницької діяльності відповідача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору поставки, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Суд враховую правову позицію, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 року по справі №760/13915/18, в якій зазначено, що фізичні особи, які на час звернення з позовом не є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Припинення підприємницької діяльності позивача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли саме щодо виконання договору поставки, укладеного між суб`єктами господарської діяльності. Тобто стороною правочину виступала фізична особа - підприємець і припинення надалі підприємницької діяльності не змінює правовий статус особи у зобов`язанні.

Суд не приймає твердження представника позивача, що в разі звернення до господарського суду позивачу буде відмовлено у відкритті провадження у справі.

Оскільки відповідно до приписів в п.6 ч. 1 ст. 175 ГПК України встановлено, що Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а як вбачається із даного позову спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки спір у цій справі виник щодо виконання правочину (договору поставки) у господарській діяльності, укладеного між ТОВ „ДКМ ГРУПА та Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , спірні правовідносини допускають правонаступництво, тому суд доходить висновку про розгляд справи за правилами господарського судочинства.

З урахуванням викладеного провадження по справі слід закрити, враховуючи підстави та предмет позову, а також відповідний суб`єктний склад роз`яснивши, стороні позивача, що з вказаними вимогами слід звертатись в порядку господарського судочинства.

Керуючись: ст. ст.43,п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДКМ ГРУПА» до ОСОБА_2 про стягнення штрафу за договором- закрити.

Роз`яснити позивачу, щорозгляд його позовних вимог віднесено до юрисдикції Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Повний текст складено 23.09.2019 року.

Суддя: Л.П. Слюсар