Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 348/1346/16-ц

провадження № 61-9885св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом)- ОСОБА_2

відповідач - Назавизівська сільська рада

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2017 року у складі колегії суддів : Горейко М. Д., Проскурніцького П. І., Ясеновенко Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Назавизівської сільської ради про усунення перешкод у користуванні громадською дорогою шляхом зобов`язання відповідача знести металеву огорожу, стовпчики та ворота, встановлені ним біля свого домоволодіння на громадській дорозі по АДРЕСА_2.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 змінив позовні вимоги, просив визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 45983607 від 21 жовтня 2015 року, видане ОСОБА_2 на підставі рішення Назавизівської сільської ради від 21 вересня 2015 року №38/2015, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку за №11679097 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0162.

Позовні вимоги мотивовано тим, що йому на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 . Для під`їзду до належного йому домоволодіння із 1989 року він користувався дорогою, яка визначена генеральним планом с. Мирне. Окрім цієї дороги іншого під`їзду до належного йому домоволодіння у нього не має.

По сусідству з ним у житловому будинку АДРЕСА_1 , проживає відповідач ОСОБА_2 .

На дану земельну ділянку ОСОБА_2 було виготовлено свідоцтво на право власності від 21 жовтня 2015 року, в якому значиться площа земельної ділянки 0,2479 га. При цьому ОСОБА_2 отримав у власність частину дороги, якою користувався позивач, члени його родини та інші громадяни.

В травні 2016 року ОСОБА_2 на проїжджій частині дороги було встановлено металеву огорожу та ворота. Такими діями ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди в користуванні під`їзною дорогою до належного йому домоволодіння.

Крім того, в січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання недійсним та скасування рішення 38 сесії Назавизівської сільської ради від 21 вересня 2015 року №38/2015 про за твердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд для спільного розгляду з даним позовом.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Назавизівська сільська рада, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить жилий будинок, який розташований по АДРЕСА_2 .

21 жовтня 2015 року йому видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,2479га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:002:0162, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважає, що жодних порушень та/або невідповідності проекту планування та забудови території під час приватизації не було, тобто ним приватизована земельна ділянка, яка не відноситься до доріг громадського користування та/або жодних обмежень щодо приватизації не було.

Як власник суміжної земельної ділянки він не заперечує проти встановлення земельного сервітуту з позивачем на право проходу і проїзду до належної позивачу земельної ділянки.

Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_1 виданий з порушенням і підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, оскільки жодних меж земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , яку приватизував ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не погоджував, при обмірах земельної ділянки не був присутній.

Просив визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку, що розташована на території АДРЕСА_2 , кадастровий номер :04:001:0007, в позові ОСОБА_1 відмовити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Назавизівської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним та скасування рішення сесії сільської ради; відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Назавизівської сільської ради про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 0,1446 га по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку площею 0,2479 га по АДРЕСА_2 в порядку, передбаченому статтями 40, 78, 81, 118, 121, 125 Земельного кодексу України, при цьому їхні права та інтереси не були порушені. При прийнятті рішення від 21 вересня 2015 року №38/2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд» Назавизівська сільська рада діяла в межах своєї компетенції згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельного Кодексу України, тому підстав для визнання його незаконним та визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 45983607 від 21 жовтня 2015 року, виданого ОСОБА_2 , немає.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Назавизівської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним та скасування рішення сесії сільської ради скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Назавизівської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним та скасування рішення сесії сільської ради задоволено.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 45983607, від 21 жовтня 2015 року, видане ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2479 га по АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним та скасовано рішення Назавизівської сільської ради від 21 вересня 2015 року №38/2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд».

В іншій частині рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги пояснення свідка щодо наявності лише одного генерального плану селища Мирне, в редакції 1982 року, в якому зазначені домоволодіння сторін, але не зображена дорога, яка фактично існує, тобто Назавизівська сільська рада не забезпечила належну розробку та затвердження генерального плану селища.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

У серпні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2017 року та залишити в силі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. В оскаржуваному рішення не спростовано того факту, що право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_2 набув у встановленому законом порядку. Приватизацією земельної ділянки ОСОБА_2 не порушено право ОСОБА_1 щодо володіння, користування своєю земельною ділянкою. В генплані с. Мирне в редакції 1982 року під`їзна дорога до домоволодіння ОСОБА_1 , про наявність якої стверджує останній - відсутня, хоча сама земельна ділянка вказана. Генеральний план с. Мирне в редакції 2014 року, затверджений Назавизівською сільською радою у встановленому законом порядку, не визнаний незаконним. Будівельний паспорт ОСОБА_1 , в якому вказана під`їзна дорога до його домоволодіння, не є належним та допустимим доказом факту наявності під`їзної дороги.

Отже рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині задоволення первісного позову, тому в іншій частині не переглядається.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , де він просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2017 року залишити в силі та доповнити резолютивну частину рішенням про стягнення судових витрат на користь ОСОБА_1 , не передаючи справу на новий розгляд.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження по даній справ та витребувано справу з суду першої інстанції.

У вересні 2017 року матеріали цивільної справи № 348/1346/16-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року цивільна справа № 348/1346/16-ц призначена до судового розгляду.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року матеріали цивільної справи № 348/1346/16-ц передані до Верховного Суду.

05 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, щосторони є сусідами. Домоволодіння ОСОБА_2 з одного боку межує з домоволодінням ОСОБА_1 , з іншого боку з домоволодінням ОСОБА_4

ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 .

Вказане домоволодіння побудоване ним на земельній ділянці площею 0,08 га згідно будівельного паспорту, виготовленого госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро та затвердженого рішенням виконкому Надвірнянської районної Ради народних депутатів від 13 грудня 1989 року №190. При цьому ОСОБА_1 постійно користувався земельною ділянкою площею 0,1446 га, яка обслуговує дане домоволодіння, що підтверджується випискою з погосподарських книг по с. Мирне.

На підставі рішення Назавизівської сільської ради від 14 березня 2007 року №7/2006 ОСОБА_1 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №158314 від 29 вересня 2008 року, за даними якого останньому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1446 га, кадастровий номер :04:001:0007 по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

ОСОБА_2 належить на праві власності домоволодіння АДРЕСА_2 .

Вказане домоволодіння побудовано ОСОБА_2 на земельній ділянці площею 0,20 га згідно будівельного паспорту, виготовленого госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро та затвердженого рішенням виконкому Надвірнянської районної Ради народних депутатів від 22 квітня 1991 року №46. При цьому ОСОБА_2 постійно користувався земельною ділянкою площею 0,37 га, яка обслуговує дане домоволодіння, що підтверджується випискою з погосподарських книг по с. Мирне.

Згідно рішення сесії Назавизівської сільської ради від 21 вересня 2015 року №-38/2015 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд площею 0,2479 га і передано йому у приватну власність вказану земельну ділянку.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,2479 га, кадастровий номер :01:002:0162, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до частин першої, другої статті 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 152 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

На підставі частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що рішення сесії Назавизівської сільської ради від 21 вересня 2015 року прийнято вівдповідно її компетенції.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України, в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі №580/168/16-ц (провадження №61-19526сво18) зроблено висновок, щопогодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності та рішення Назавизівської сільської ради.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає вимогам закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2017 року в частині первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Назавизівської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним та скасування рішення сесії сільської ради скасувати.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2017 року в частині первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Назавизівської сільської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним та скасування рішення сесії сільської ради залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2017 року в скасованій частині втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук