Постанова

Іменем України

17 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 303/2034/15-ц

провадження № 61-23377св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ,на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року, ухвалене під головуванням судді Каменського С.Е., на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року, ухвалене у складі колегії суддів Собослой Г. Г., Кожух О. А., Готри Т. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення і в обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 березня 2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру, загальною площею 62,40 кв.м, житловою площею 30,10 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_1 . Позивач, як іпотекодержатель, повідомляв відповідача про необхідність звільнення вказаного житлового будинку у добровільному порядку, однак відповідач не виконав вказані вимоги.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі (предмет іпотеки).

Короткий зміст судових рішення судів

Справа переглядалась судами неодноразово.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у даному спорі необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давності і в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення слід відмовити.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року скасовано. Ухвалено у справі нове рішення, яким у позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про виселення відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2015 року рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 19 серпня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2016 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року скасовано, а провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 01 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року скасовано.

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_2 .

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що виселення ОСОБА_1 допускається без надання іншого житлового приміщення. Що стосується вимог позивача про виселення інших осіб, які зареєстровані або проживають у спірній квартирі, то такі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не конкретизував які саме особи підлягають виселенню та не пред`явив до них позов.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її надходження до касаційної інстанції

Представник скаржника просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, а провадження у справі закрити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У червні 2017 року представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу з Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 303/2034/15-ц передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент винесення оскаржуваних судових рішень вже існувало рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2009 року у справі № 2-903/09 постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

ПАТ КБ «Приватбанк» наданим йому правом на подачу відзиву не скористалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_1 за рахунок кредиту ПАТ КБ «Приватбанк» та є предметом іпотеки (а.с.7-10).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 березня 2009 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов задоволено частково - звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 62,40 кв.м, житловою площею 30,10 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Зазначеним судовим рішенням у частині позовних вимог про виселення ОСОБА_1 було відмовлено.

ПАТ КБ «Приватбанк» повідомляв ОСОБА_1 про необхідність добровільно звільнити квартиру АДРЕСА_2 ( а.с. 11-14).

ОСОБА_1 добровільно іпотечну квартиру не звільнив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент винесення оскаржуваних судових рішень вже існувало рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2009 року у справі № 2-903/09, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю.

Колегія суддів вважає, що дані доводи не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 205 ЦПК України ( у редакції, діючій до 15 грудня 2017 року) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим.

Відповідно до наведеної норми суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2015 року та позовних вимог вбачається, що підставами позову про виселення ОСОБА_1 були норми ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, а також позивач посилався, як на підставу виселення відповідача не звільнення ОСОБА_1 житлового будинку на вимогу банку у добровільному порядку.

Як вбачається з рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2009 року, на яке посилається скаржник, як на підставу закриття провадження у справі, ЗАТ КБ «Приватбанк», звертаючись із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, просив суд виселити громадян, які зареєстровані та проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки. Зазначеним рішення відмовлено у задоволенні позову в частині виселення, як передчасно заявленого.

Таким чином, справа № 303/2034/15-ц і справа № 2-903/09 не є тотожними за предметом спору.

Пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України передбачено закриття провадження у справі виключно у випадку тотожності усіх чинників позову: складу сторін, предмета та підстав спору.

Аналізуючи викладене, підстав для закриття провадження у справі відсутні.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що у даній справі з приводу можливості закриття провадження у справі з підстав вказаних у касаційній скарзі, було висловлено правову позицію Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 15 березня 2017 року, а тому доводи касаційної скарги ОСОБА_1 зводяться до переоцінки доказів, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість судових рішень в касаційній скарзі не наведено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. П. Штелик