Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 199/4890/16

провадження № 61-28470св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Дніпрогаз» про незаконне від`єднання квартири від газопостачання і невстановлення лічильника витрати газу.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . З 1986 року позивач споживає газ для приготування їжі на газовій плиті згідно з договором №1240254 від 01 лютого 2006 року.

За змістом цього договору відповідач, зокрема, зобов`язаний встановити лічильник газу за заявою споживача, не відрізувати квартиру від газопостачання без постанови суду. Споживач здійснює розрахунок за послуги у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 619 від 08 червня 1996 року.

Позивач усвідомлюючи, що відповідач не надає йому дійсної інформації про споживання газу, вимагає споживачів вести розрахунки за послуги за так званими «нормами споживання», які в багато разів перевищують дійсні, порушуючи природні права споживачів оплачувати за спожиті послуги та розкрадає держбюджет України шляхом легалізації коштів за начебто використаний газ та отримання за це від держави незаконних коштів, позивач 27 липня 2006 року, відповідно до договору, звернувся до відповідача з заявою про встановлення лічильника газу.

Проте відповідач майже десять років не встановлює лічильник в квартирі позивача, навіть за особисті кошти останнього, мотивуючи це начебто «накопиченою заборгованістю» за послуги та не даючи дозволу на встановлення лічильника, при цьому продовжуючи вимагати незаконної оплати так званих послуг та тим самим розкрадає Державний бюджет.

07 червня 2015 року відповідач взагалі відрізав квартиру позивача від газопостачання без рішення суду, на підставі лише акту від 04 червня 2015 року. Позивач наголошував, що спочатку 27 травня 2015 року службові особи Відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) «Дніпрогаз» старанно дослідили розташування квартир в будинку де проживає позивач, а 28 травня 2015 року перекрили стояк в будинку, начебто через витік газу, потім здійснили технічну перевірку газопроводу в будинку АДРЕСА_1 .

На неодноразові звернення позивача з цим питанням до відповідача та інших державних установ, відповідач продовжує не виконувати умови договору від 01 лютого 2006 року №1240254, порушуючи тим самим законодавство України та розкрадаючи Державний бюджет України.

На підставі викладеного, з урахуванням доповнених позовних вимог, позивач просив визнати, що дії ВАТ «Дніпрогаз» щодо відрізання споживача від газопостачання без рішення суду є незаконними; визнати, що відповідач не надає споживачеві ОСОБА_1 і Державним органам даних фактичного споживання газу і фальшує інформацію про це, користуючись поняттям - «заборгованість за начебто спожитий газ», що призводить до привласнення коштів споживача та розкрадання Державного бюджету; скасувати заборгованість позивача за начебто спожитий газ у сумі 2 639,13 грн; зобов`язати відповідача встановити лічильники газу в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача відновити газопостачання до вказаної квартири; зобов`язати відповідача переоформити договір з газопостачання квартири ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 і передбачити в ньому оплату послуг тільки за фактичне споживання газу за показниками лічильника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року у складі судді Богун О. О. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки позивач надалі продовжував порушувати Правила безпеки системи газопостачання затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285 (далі - ПБСГУ)та Правила надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, та норми Цивільного законодавства України, тому, відповідач ПАТ «Дніпрогаз» через порушення строків сплати за надані послуги з газопостачання та не допуску до вимикаючого пристрою (крану) у власній квартирі, про що було складено акт від 04 червня 2015 року № 1488, припиняє газопостачання за адресою АДРЕСА_1 шляхом обрізання газовідводу газозваркою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року скасовано.

Зобов`язано ПАТ «Дніпрогаз» відновити газопостачання до квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що газопостачання до житлового приміщення не відбулося за необґрунтованих причин, тоді як за договором про надання населенню з газопостачання, укладеному з позивачем, газопостачальник зобов`язаний був розглянути в установленому порядку претензії споживача щодо відновлення послуг та за наявності відповідних підстав задовольнити його вимоги, але чого в дійсності протягом тривалого часу зроблено не було, і що судом першої інстанції також не було прийнято до уваги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У жовтні 2017 року ПАТ «Дніпрогаз» засобом поштового зв`язку подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив всі докази і встановив обставини справи та відмовив позові за безпідставністю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд залишив поза увагою те, що існують перешкоди в питанні відновлення газопостачання, що чітко врегульовано пунктом 20 глави ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 та пункт 6 глави 7 Розділу VI Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та зупинене виконання рішення апеляційного суду.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на надання заперечень (відзиву) на касаційну скаргу.

21 травня 2018 року справу № 199/4890/16-ц та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновків про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 01 лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Дніпрогаз» було укладено договір № 1240254 про надання населенню послуг з газопостачання.

27 травня 2015 року на телефонну лінію «104» аварійно-диспетчерської служби надійшла заявка про запах газу по АДРЕСА_1. Бригада аварійно-диспетчерської служби, яка прибула на аварійний виклик, виявила місце витоку газу обмилюванням на вводі газопроводу надземного низького (корозія металу), та для тимчасової ліквідації витоку газу накладено бандаж за допомогою глини та гумового джгута.

Відповідно до пунктів 4.5.11 пункту 4.5 Розділу 4 ПБСГУ відключенню від системи газопостачання з установкою заглушки підлягають прилади і апарати, в яких не забезпечена герметичність і які мають несправну автоматику безпеки, а також несправні димоходи, вентиляційні канали і їх оголовки.

На виконання умов пункту 7.4 Розділу 7 ПБСГУ ПАТ «Дніпрогаз» було видано наряд-допуск на виконання газонебезпечних робіт від 28 травня 2015 року № 67, в якому зазначено строк його дії, час початку і закінчення робіт, технологічна послідовність основних операцій при виконанні робіт.

Відповідно до наряду-допуску від 28 травня 2015 року № 67 на проведення газонебезпечних допущено та отримано наряд для виконання контрольного опресовування та пуску газу. За результатами обстеження було виявлено падіння тиску газу через негерметичність внутрішньобудинкової системи газопостачання.

28 травня 2015 року актом № 201 було зафіксовано контрольне опресовування внутрішньобудинкового обладнання. За результатами контрольного опресовування падіння тиску склало 50 мм вод.ст., що є порушенням пункту 7.27 Розділу 7 ПБСГУ, падіння тиску не повинно перевищувати 20 мм вод. ст.

Відповідно до вимог пункту 7.23 Розділу 7 ПБСГУ всі газопроводи і газове обладнання перед їх приєднанням до діючих газопроводів, а також після ремонту повинні підлягати зовнішньому огляду і контрольному опресовуванню бригадою, яка проводить пуск газу, що підтверджується актом від 05 червня 2015 року № 217.

Згідно з пунктом 7.43 Розділу 7 ПБСГУ пуск газу в газопровід, якщо не перевірені оглядом його цілісність, справність газового обладнання і не проведене контрольне опресовування, забороняється.

На виконання вимог вищевказаних пунктів ПБСГУ працівникам ПАТ «Дніпрогаз» 28 травня 2015 року та 02 червня 2015 року позивач не надав доступу до квартири АДРЕСА_1 для здійснення зовнішнього огляду газопроводу на цілісність та справність, та допуску до вимикаючого пристрою (крану), тому газопостачання не відновлено. Також, у зв`язку з недопуском до житлових приміщень, працівники ПАТ «Дніпрогаз» не мали можливості перевірити роботу газових приладів кожного абонента та провести повторний інструктаж з техніки безпеки використання газу.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог частини третьої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Чинні Правила постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, передбачають відповідальність споживача у разі, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, шляхом припинення постачання природного газу споживачу.

Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Будучи монополістами у сфері надання послуг з газопостачання відповідачі не повинні зловживати своїми правами, відключення споживача від газопостачання можливе лише при наявності законних підстав.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки встановив, що відключення позивача від газопостачання відбулось з порушенням законодавства, а тому дії ПАТ «Дніпрогаз» по відключенню квартири позивача від послуг з газопостачання є незаконними.

Відповідно до пункту 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Згідно з пунктом 19 цих Правил, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п`яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання.

Варто зауважити, що відповідачем було відключено споживача від газопостачання з порушенням вказаних вимог закону, а саме: з порушенням строку для здійснення ним такої дії, оскільки правилами передбачено відключення споживача від газопостачання в разі неоплати послуг, виходячи з щомісячної оплати, а не через тривалий проміжок часу, як у цій справі, через 3 роки. З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомлення про відключення його від газопостачання через несплату послуг не отримував.

Не заслуговують на увагу доводи заявника у касаційній скарзі про те, що позивачем при зверненні до суду з позовом був неправильно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки саме позивач обирає яким чином він має намір захисти своє порушене права, а суд в залежності від встановлених обставин та наданих сторонами доказів повинен вирішити спір та ухвалити рішення, визначившись яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться лише до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційноїінстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводами касаційної скарги ці висновки не спростовуються.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов