Справа № 352/598/19
Провадження № 22-ц/4808/1146/19
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2019 року, ухвалене суддею Гургулою В.Б.,

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У березні 2019 року представник ОСОБА_3 звернулася із вказаним позовом до ОСОБА_4 та після збільшення позовних вимог в частині стягнення сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу просила ухвалити рішення, яким звільнити позивача від сплати аліментів на сина ОСОБА_11 та стягнути з відповідачки аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_11 у твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно до його повноліття та стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача судові витрати у розмірі 1468 гривень.

Представник позивача заявлені вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Тисменицького районного суду від 04 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу. Малолітніх дітей : сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір`ю. Рішенням Тисменицького районного суду від 26 вересня 2018 року стягнуто з позивача на сина ОСОБА_11 та дочку ОСОБА_7 аліменти у твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Після досягнення сином ОСОБА_11 чотирнадцяти років він добровільно обрав місце проживання з батьком ОСОБА_3 , як це передбачено ч.2 ст. 29 ЦК України. На даний час неповнолітній син ОСОБА_11 отримав паспорт громадянина України та зареєстрований в АДРЕСА_1 . Не зважаючи на те, що син проживає з батьком і перебуває на його повному утриманні, позивач продовжує сплачувати аліменти на двох дітей в сумі п`ять тисяч гривень.

Оскільки син проживає з батьком, у зв`язку із зміною обставин, просить звільнити від сплати аліментів та стягувати аліменти на сина ОСОБА_11 з відповідачки по 2500 гривень щомісячно, щоб їхні діти були у однаковому матеріальному становищі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2019 позов задоволено. Звільнено ОСОБА_3 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Тисменицького районного суду від 26 вересня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно до повноліття сина. Стягнення аліментів на утримання сина розпочато з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дане рішення ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що рішення суду є необґрунтованим, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки ст.ст. 58-60 ЦПК України, у яких зазначено, що особа у суді може діяти особисто або через законного представника, яким може бути адвокат або законний представник. Позовна заява була підписана ОСОБА_2 (матір`ю позивача), яка діяла на підставі довіреності. Проте в порушення ст. 59 ЦПК України позивач є дієздатною особою та мав право захищати свої права у суді особисто або через представника, яким може бути виключно адвокат. Позовна заява та заява про збільшення позовних вимог була підписана матір`ю позивача, яка не мала відповідних повноважень.

При постановленні рішення суд першої інстанції не врахував той факт, що у відповідності до рішення Тисменицького районного суду від 04 лютого 2016 року діти залишились проживати з нею. Як мати неповнолітнього сина ОСОБА_11 усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Позивач не спроможний забезпечити сину повноцінне виховання та піклування, оскільки впродовж останніх п`яти років проживає закордоном, вихованням сина не займається, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 27 997, 36 гривень. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Пшеничниківської сільської ради від 23 липня 2019 року №444 син зареєстрований за її адресою проживання, вона спроможна забезпечити його всім необхідним, слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про нього, має з сином психологічний контакт, у них є прив`язаність одне до одного. Проживання дитини саме з матір`ю є для сина більш прийнятним, оскільки у матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу.

Згоди на проживання сина з батьком не давала, тому не зрозуміло на якій підставі син може проживати за адресою батька.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про припинення сплати аліментів та стягнення аліментів на сина наведені факти не врахував.

Позивач перебуває за кордоном, постійної роботи та заробітку не має та не надав суду першої інстанції доказів, що може матеріально забезпечити сина. Позивач має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Поведінка позивача до членів сім`ї характеризується грубістю, він емоційно неврівноважений та схильний до моральних та фізичних образ.

Незрозумілою є позиція суду першої інстанції щодо стягнення з неї 2500 гривень аліментів на сина, суд не врахував, що у неї на утриманні є інша неповнолітня дитина. Суд при визначенні розміру аліментів повинен був врахувати вимоги ст. 182 СК України.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Представник ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає апеляційну скаргу безпідставною.

Згідно довіреності, виданої на ім`я його матері, остання мала право підпису позовної заяви.

Клопотання відповідача про виклик та допит свідків було заявлено після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, тому суд підставно залишив клопотання без розгляду.

Зазначає, що апелянт сама не заперечувала проти того, щоб син проживав з батьком. Посилання на те, що син не може забезпечити дитині повноцінне виховання та піклування, не займається його вихованням, має заборгованість по аліментах, оскільки проживає за кордоном, не відповідають дійсності. Апелянт не тільки сплачує аліменти, але і надає іншу допомогу дітям, купує одяг та подарунки.

Апелянт майже не працювала і не працює, перебивається випадковими заробітками, тому аліменти були для неї основним джерелом доходів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду від 04 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Малолітніх дітей - сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір`ю.

Рішенням Тисменицького районного суду від 26 вересня 2018 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей, вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на неповнолітній дітей: сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи неповнолітній син ОСОБА_11 зареєстрований по АДРЕСА_1 з 28 лютого 2019 року, тобто за місцем реєстрації батька (а.с.9).

За даними довідки, виданої виконкомом Тисменицької міської ради від 05 березня 2019 року №393 до складу сім`ї ОСОБА_3 входять: син ОСОБА_11 , 2004 року народження, мати та батько (а.с.10).

За даними довідки, виданої виконкомом Пшеничківської сільської ради Тисменицького району від 22 травня 2019 року №211 у господарстві ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 зареєстровані: син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати та брати (а.с. 52).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, представника позивача, яка вимоги скарги заперечила, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

При розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільненні від них.

На час ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на сина ОСОБА_11 , останній проживав разом із матір`ю - відповідачем у справі. Проте, після досягнення сином ОСОБА_11 чотирнадцяти років він проживає з батьком, чого не заперечила відповідач.

Наведене підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, що ОСОБА_11 зареєстрований по АДРЕСА_1 з 28 лютого 2019 року (а.с.9).

Згідно ст. 160 СК якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, а тому доводи апелянта про відсутність її дозволу на проживання сина з батьком спростовуються наведеними доказами та не впливають на волевиявлення неповнолітнього сина.

Оскільки судом встановлено, що син сторін у справі зареєстрований та проживає за адресою батька, перебуває на його утриманні, а мати проживає окремо від сина, тому висновок суду про підставність позову в частині звільнення ОСОБА_3 від сплати аліментів на сина ОСОБА_11 , який проживає разом з ним, є обґрунтованим.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів із ОСОБА_4 на сина ОСОБА_11 , колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що мати ОСОБА_4 також зобов`язана брати участь в утриманні сина, який перейшов проживати до батька та перебуває на його утриманні.

Однак, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів які стягуються з матері, суд першої інстанції повинен був звернути увагу на ряд обставин передбачених Сімейним кодексом.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, законом встановлено мінімальний розмір аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»

розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить : з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;

Визначаючи суму аліментів на сина ОСОБА_11 суд першої інстанції не з`ясував та не взяв до уваги матеріальне становище відповідача як платника аліментів.

Згідно довідки, виданої ТзОВ «Захід-Спецпостач» від 18 вересня 201 року №8/2019, ОСОБА_4 працює на посаді економіста, а її заробітна плата становить 4900 гривень.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 18 вересня 2019 року ОСОБА_4 проживає по АДРЕСА_2 . Членами її сім`ї є: син ОСОБА_11 , 2004 року народження, дочка ОСОБА_7 , 2008 року народження, мати та два брати. Умови проживання є задовільними, у господарстві нічого не утримується, розмір земельної ділянки 0, 76 га.

Статтею 182 СК України у редакції, чинній на момент звернення до суду з указаним позовом, передбачено, що до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки позивач сплачує аліменти на дочку ОСОБА_7 , яка проживає з матір`ю у розмірі 2500 гривень щомісячно, суд, визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідачки на сина ОСОБА_11 , з врахуванням її підтвердженого матеріального становища, повинен був взяти до уваги різницю у доходах сторін, зокрема те, що позивач працює за кордоном, у Франції та за доводами його представника має можливість отримувати суттєво більший дохід, ніж відповідачка, а тому для забезпечення відповідного рівня життя її сина ОСОБА_11 , повинен був стягнути розмір аліментів адекватний рівню її доходів та можливостей. На утриманні та вихованні відповідачки залишається малолітня дочка ОСОБА_7 . Тому, враховуючи особливості спору, його значення для кожної із сторін, завдання та основні засади цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів, які стягуються на користь батька, не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства, тому розмір аліментів необхідно визначити по 1200 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначений розмір аліментів буде відповідати обов`язку матері та її реальної спроможності надавати допомогу старшій дитині.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо підписання позовної зави позивача ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача та діяла на підставі довіреності, спростовуються вимогами ст.60 ЦПК, згідно вимог якої представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. За змістом ст. 19 ЦПК України малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності.

Враховуючи малозначність справи та право вчинення від імені ОСОБА_3 всіх процесуальних дій, які надані законом позивачу згідно довіреності, виданої ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , остання на законних підставах в інтересах сина звернулася до суду.

Згідно ч.ч. 1, 10 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом частково задоволено скаргу ОСОБА_4 (на 48%), то з ОСОБА_3 на її користь слід стягнути суму судового збору в розмірі 553 гривні, що відповідає частці задоволених вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що в частині визначення розміру аліментів для сина сторін ОСОБА_11 , суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, рішення в цій в частині необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2019 року в частині визначення розміру аліментів для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 змінити.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , що проживає по АДРЕСА_1 аліменти на сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 1200 гривень щомісячно до повноліття сина.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_4 553 гривні сплаченого судового збору за апеляційну скаргу.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 27 вересня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта