Справа №644/6501/19
Провадження№ 2/266/1070/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові ГТУЮ у Харківській області про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовною заявою, в якій просив виключити з актового запису № 431 від 22.07.2005 року народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові ГТУЮ у Харківській області внести до актового запису № 431 від 22.07.2005 року народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зміни, а саме виключити відомості про батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.08.2019 року вказану цивільну справу передано на розгляд до Приморського районного суду м. Маріуполя за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2019 року, цивільна справа № 644/6501/19 (провадження № 2/266/1070/19), була розподілена на суддю Д`яченко Д.О.

До відкриття провадження у справі судом витребувані відомості про місце реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року справу прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні, з повідомленням сторін.

Так до позовної заяви додано заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якому представник просив суд до набрання чинності судового рішення у справі зупинити виконавче провадження № АСПВ 10385700 від 05.12.2008 року, в тому числі дію заборони виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та заборони відчуження майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зобов`язати Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області до набрання чинності судового рішення по суті в цій справі вилучити відомості щодо заборони виїзду ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 за кордон та заборони відчуження майна останнього з відповідних реєстрів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного)розгляду).

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у

ч. 1 ст. 152 ЦПК ( 1618-15 ) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали

законної сили.

Так, суд приходить до висновку, що вимоги забезпечення позову є невідповідними, неспівмірними до позовних вимог, до того ж у змісті заяви про забезпечення позову немає пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову, а разом із тим матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а лише саме посилання в заяві щодо суттєвого порушення прав позивача у зв`язку із примусовою виплатою аліментів та вжитих заходів примусового виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, а тому суд не знаходить законних підстав для задоволення заяви та у задоволенні відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові ГТУЮ у Харківській області про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Д`яченко Д. О.