КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 367/5659/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області, постановленого суддею Саранюк Л.П. 31 липня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики,

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення позики.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що 27.08.2016 позивач ОСОБА_2 передав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування грошові кошти (позику) в розмірі 200,00 доларів США, що підтверджується розпискою про отримання грошей, складеною відповідачем 08.11.2017.

Проте, у зазначений сторонами строк, позика позивачу повернута не була.

У зв?язку із наведеним, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 200,00 доларів США та понесені судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість з договором позики в розмірі 200,00 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн 80 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевий суд не врахував того, що в рахунок оплати вартості частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 передав відповідачу кошти частинами в загальному розмірі 3000,00 доларів США. За отримання кожної частини коштів ОСОБА_1 писав позивачу розписку. Після передачі коштів у сумі 3000,00 доларів США позивач наполіг на написанні відповідачем однієї розписки на всю раніше отриману частинами суму та 31.03.2018 відповідачем була складена одна розписка замість кількох попередніх.

Крім того вказує, що із зобов?язання, про яке йдеться у розписці слідує, що ОСОБА_1 отримав від позивача 3000,00 доларів США за продаж йому в подальшому земельної ділянки АДРЕСА_1 . Проте, ОСОБА_2 попередні розписки не знищив, хоча запевняв, що двічі не використовуватиме попередні розписки.

Звертає увагу суду на те, що вказані обставини були встановлені під час розгляду Ірпінським районним судом Київської області справи №367/469/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору завдатку дійсним та стягнення подвійного завдатку.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд виходив із того, що позивач виконав в повному обсязі всі зобов?язання перед відповідачем, передавши йому грошові кошти у розмірі 200,00 доларів США для оформлення документів на земельну ділянку, а відповідач, в свою чергу, зобов?язання не виконав, земельну ділянку йому не продав, грошові кошти не повернув, чим порушив умови договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов?язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ч.1 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 08.11.2017 ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 200,00 доларів США в рахунок взаєморозрахунків за земельну ділянку, для оформлення документів.

Вказані обставини підтверджуються розпискою про отримання коштів (а.с. 5).

Як вбачається із наданої розписки кошти були передані для оформлення документів на земельну ділянку, тобто на умовах повернення.

Однак, відповідач ухилився від виконання своїх зобов?язань щодо продажу позивачеві земельної ділянки.

Позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ч.1 ЦК України).

Як убачається із доводів апеляційної скарги, відповідач посилається на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12.06.2018, відповідно до якого, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто авансовий платіж у сумі 3000,00 доларів США, що еквівалентно 78 273, 90 гривень згідно курсу НБУ станом на 12.06.2018.

Апелянт зазначає, що сума позики в розмірі 200,00 доларів США була включена до авансового платежу та стягнута з нього на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12.06.2018, що набрало законної сили. При цьому посилається на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2018 року .

Однак, як вбачається із рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2018 року з відповідача на користь позивача дійсно стягнуто авансовий платіж в рахунок придбання земельної ділянки в розмірі 3000 доларів США.

При цьому в зазначеному рішенні відсутні посилання на те, що 200 доларів США, які є предметом розгляду в даному спорі , увійшли до стягнутих судом 3000 доларів США.

На підтвердження цих обставин відповідач будь-яких інших доказів суду не надав.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову і стягнення заборгованості в розмірі 200,00 доларів США.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не спростував , що кошти в розмірі 200 доларів США він від позивача отримав, не надав жодного письмового доказу на підтвердження того, що він у свій час повернув позивачеві борг.

Оскільки доведено, що відповідач належним чином не виконав зобов?язання з повернення коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що постановлене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 липня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :