Справа № 130/624/19
Провадження № 22-ц/801/1825/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуСправа № 130/624/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу №130/624/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 червня 2019 року у цивільній справі, ухвалене у складі судді Сенько Л.Ю.

встановив:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 січня 2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на дочку ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Дочка навчається у Жмеринській міській ДЮСШ на відділенні волейболу, у зв`язку з чим, позивач несе додаткові витрати, пов`язані з необхідністю посиленого харчування, придбання спортивного одягу. Так, у 2018 році нею було придбано: спальний мішок, рюкзак, спортивну сумку, кросівки ігрові, кросівки бігові, м`яч волейбольний, наколінники, волейбольну форму, спортивний костюм, спортивний костюм літній, куртку спортивну, «вітровку» загальною вартістю 20 250 грн. Також у період з 04 січня 2018 року по 03 березня 2019 року ОСОБА_3 брала участь у змаганнях, на що позивачем було витрачено 8 373 грн, які включали проїзд до місця змагання, проживання та харчування.

Відповідач добровільно нести додаткові витрати відмовляється.

Керуючись положеннями статей 141, 150, 180, 185 СК України просила стягнути з ОСОБА_2 разово половину вартості фактично понесених додаткових витрат у сумі 14 493, 5 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2946, 50 грн, викликаних розвитком здібностей дитини.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що навчання дочки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Жмеринській міській ДЮСШ, пов`язане з розвитком особливих здібностей, спортивних навиків дитини, в зв`язку з чим придбання спортивного одягу та інвентарю для можливості займатися вказаним видом спорту є додатковими витратами на дитину, які передбачені ст. 185 СК України, обов`язок несення яких покладено на батьків у рівній мірі, а тому з відповідача підлягає стягненню 50% вартості фактично понесених додаткових витрат.

Визначаючись щодо розміру відшкодування додаткових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що ця сума підлягає зменшенню на суму вартості однієї пари кросівок 2400 грн, яка була помилково врахована у накладній, наданій ФОП ОСОБА_4 . ОСОБА_1 , а також на суму переплати за аліментами 5978,5 грн, яка є у ОСОБА_2 станом на 01 червня 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення витрат на забезпечення участі дочки у змаганнях у розмірі 8737 грн, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих витрат будь-якими належними та допустимими доказами, а також відсутністю обов`язку батька дитини брати участь у цих витратах через добровільний характер участі у змаганнях.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення судом норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків взяв до уваги недопустимий доказ на підтвердження понесених витрат - накладну про продаж товару, у якій не вказана дата господарської операції та містяться виправлення, у якій неправильно вирахувана сума вартості товару. Позивачем не доведено, що спортивний одяг та інвентар придбані для дитини, а не для неї самої, оскільки позивач працює тренером волейболу у Жмеринській ДЮШС. Інших доказів на підтвердження додаткових витрат не надано.

Суд першої інстанції не врахував тих обставин, що ОСОБА_1 не узгоджувала з ним можливість та необхідність таких додаткових витрат.

Також судом не враховано його матеріальне становище та стан здоров`я, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір ОСОБА_5 . Наведені обставини мають істотне значення і підтверджують, що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі у зв`язку з хворобою, низьким рівнем доходу, поганим здоров`ям матері, а тому не може нести додаткові витрати у заявлених позивачем обсягах.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

У відзиві зазначала, що накладна про продаж товару є належним доказом, а відомості, які викладені у ній підтверджуються письмовою ОСОБА_6 , що додана до відзиву на апеляційну скаргу.

Твердження відповідача, про недоведеність придбання товарів саме для дитини, є безпідставними, оскільки у позивача і дочки різний розмір одягу та взуття, необхідність же поновлення комплектів спортивного спорядження зумовлена фізичним зносом попереднього.

Також чинним законодавством не передбачено отримання згоди іншого з батьків на здійснення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, а оскаржується лише в частині задоволених вимог, яким стягнуто половину вартості витрат на придбання спортивного одягу та інвентарю для ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України переглядається лише в цій частині.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01 квітня 2009 року (а.с.9).

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 січня 2018 року у цивільній справі № 130/2709/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 2600 грн, викликаних розвитком здібностей дитини (а.с.4-8).

Цим рішенням встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року. ОСОБА_8 та ОСОБА_1 30 серпня 2016 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї №469 від 21 березня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Довідкою від 04 березня 2019 року №35, виданою ОСОБА_3 директором КЗ «ЖМДЮСШ» ОСОБА_11 ., підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Жмеринській міській дитячо-юнацькій спортивній школі на відділенні волейболу з вересня 2015 року.

Відповідно до накладної б/н ФОП ОСОБА_4 за 2018 рік ОСОБА_1 на придбання спортивного одягу, взуття та інвентарю: спальний мішок, рюкзак, сумка спортивна, кросівки ігрові, кросівки бігові, м`яч волейбольний, наколінники, волейбольна форма, спортивний костюм, спортивна куртка, «вітровка» було витрачено 20250 грн (а.с.15).

В заяві на адресу Вінницького апеляційного суду ФОП ОСОБА_4 вказала, що накладну на ім`я ОСОБА_1 вона видала на підтвердження фактів купівлі-продажу зазначених речей для неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які мали місце у 2018 році.

Згідно із довідкою від 05 червня 2019 року, виданою ФОП ОСОБА_13 , ОСОБА_2 працює оператором автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок та його заробіток за січень-травень поточного року становить 20922,35 грн. Із зазначеної суми утримано 9079,88 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання дитини (а.с.49).

Згідно з довідкою квартального комітету «Товарна» від 11 червня 2019 року №24 ОСОБА_2 зі слів його матері ОСОБА_5 здійснює за нею догляд та проживає з нею за однією адресою без реєстрації (а.с.50).

ОСОБА_5 , 1949 року народження, перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Жмеринське об`єднане управління ПФУ та отримує пенсію за віком (а.с.51), а також перебуває під постійним наглядом лікувальної установи КУ «Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги » (а.с. 52).

Згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23 квітня 2019 року, ОСОБА_2 з 16 квітня 2019 року по 23 квітня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: пошкодження заднього рогу медіального меніску правого колінного суглоба, і йому була проведена операція 17 квітня 2019 року (а.с.53).

Відповідно до рахунку-фактури №19/278 від 18 квітня 2019 року на оплату комплекту товарів медичного призначення для артроскопії, копії квитанції від 22 квітня 2019 року відповідач сплатив 7800 грн (а.с. 54-55).

Відповідно до довідки, виданої Жмеринським міськрайонним відділом ДВС № 17641 від 11 червня 2019 року станом на 01 червня 2019року у боржника ОСОБА_2 існує переплата аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 5978,50 грн.(а.с. 56).

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин першої-другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що навчання неповнолітньої дочки сторін у справі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Жмеринській міській ДЮШС на відділенні волейболу пов`язано з розвитком здібностей дитини, її фізичного здоров`я, майстерності, навиків та умінь у вузькоспеціалізованій сфері, спрямоване на досягнення спортивних здобутків, а тому витрати, пов`язані із забезпеченням такого навчання є додатковими до тих, які спрямовані на забезпечення нормальних, ординарних та необхідних умов розвитку та життєдіяльності дитини, які покриваються за рахунок сплати аліментів.

На підтвердження таких понесених витрат, позивачем ОСОБА_1 надано належні та допустимі докази.

Заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо недопустимості накладної про придбання ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_4 товару на суму 20250 грн з підстав невідповідності цього документа вимогам ч.11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» правильно не були взяті судом першої інстанції до уваги.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Тлумачення статті частини 3 статті 698 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: законодавець встановив пріоритет ЦК України в регулюванні договору роздрібної купівлі-продажу; у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.

У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу (абзац 2 частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Зазначення у накладній, що її видано за 2018 рік не спростовує факту існування між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зобов`язальних правовідносин купівлі-продажу товару, погодження умов щодо предмета та ціни товару та проведення між сторонами розрахунків.

Факт купівлі-продажу товару визнається обома сторонами договору і зафіксований у відповідному документі - накладній.

Всі товари, перераховані у вказаній накладній: спортивний одяг, взуття та інвентар мають конкретне призначення, пов`язане із забезпеченням навчання на волейбольній секції.

Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази купівлі-продажу товарів спортивного призначення у 2018 році.

Обставини, що такі товари придбані саме для неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, які узгоджуються між собою.

Доводи відповідача про те, що позивачем не доведено, що ці товари призначені для дитини, ґрунтуються на припущеннях.

Наявність рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18 січня 2018 року у цивільній справі № 130/2709/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на навчання дитини у спортивній школі відповідно до накладної від 22 серпня 2017 року в розмірі 2600 грн, не спростовує доводів позивача про те, що понесені нею витрати у 2018 році були необхідними та зумовлені розвитком здібностей дитини.

Суд першої інстанції проаналізувавши наявні у справі докази, дійшов правильного висновку, що загальний розмір додаткових витрат (за вирахуванням вартості однієї пари кросівок 2400 грн) становить 17850 грн.

Також суд першої інстанції правильно визначився, що розмір участі відповідача ОСОБА_2 у цих додаткових витратах повинен бути визначений з урахуванням наявної переплати за аліментами в сумі 5978,5 грн.

Водночас, визначаючись щодо остаточного розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, судом не було враховано істотні обставини, які мають значення для вирішення справи, на підтвердження яких відповідачем були надані належні та допустимі докази, яким суд не надав належної оцінки.

Так вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Так, судом першої інстанції не надано оцінку обставинам щодо стану здоров`я, матеріального становища відповідача, з урахуванням яких можливо дійти висновку про спроможність відповідача забезпечити повну оплату додаткових витрат у визначеному судом розмірі - 2946, 5 грн.

Як видно з наданих ОСОБА_2 доказів, його середньомісячний дохід після відрахувань на утримання дитини становить 2360, 87 грн (а.с. 49), 20 квітня 2019 року відповідач поніс витрати у сумі 7800 грн на лікування (а.с. 49,53, 54, 55).

Наведені обставини свідчать про те, що матеріальне становище відповідача не дозволяє йому компенсувати понесені ОСОБА_1 додаткові витрати у визначеному судом розмірі.

Однак, ці обставини не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку нести додаткові витрати у повному обсязі, оскільки участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком, а не правом батька (матері) , незалежно від сплати аліментів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріальне становище ОСОБА_2 не дає останньому можливості відшкодувати половину вартості понесених ОСОБА_1 витрат відповідно до накладної за 2018 рік, а саме 2946,5 грн з урахуванням наявної переплати по аліментах станом на 01 червня 2019 року у сумі 5978,5 грн, а такі витрати повинні бути компенсовані за рахунок відповідача частково в сумі 1500 грн.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду в частині задоволених позовних вимог підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 376, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20 червня 2019 року в частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий в. АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючої в АДРЕСА_1 , додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1500 гривень (одна тисяча п`ятсот гривень), викликаних розвитком здібностей дитини.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник