Номер провадження: 22-ц/813/4610/19
Номер справи місцевого суду: 495/916/18
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/916/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) ОСОБА_2 , 2) приватний нотаріус Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітова Тетяна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітової Тетяни Сергіївни про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років та визнання спадкоємцем за законом четвертої черги,за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Заверюхи В.О. о 10 годині 54 хвилині 06 лютого 2019 року,

встановив:

У лютому 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним неодноразово уточненим у цьому ж місяці та квітні місяці позовом, в якому остаточно просить: 1) встановити факт її проживання однією сім`єю понад п`ять років з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 2004 року до часу відкриття спадщини); 2) визнати її спадкоємцем за законом четвертої черги; 3) визнати її такою, що одержала право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що з 2004 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки подружжя, не перебуваючи у іншому шлюбі. У 2015 році стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився, в нього діагностували онкологічне захворювання. Протягом всього часу вона піклувалась про хворого, купувала ліки, здійснювала догляд, оплачувала хірургічні операції, купувала продукти харчування, оплачувала комунальні послуги за квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За власні кошти вона здійснювала поховання останнього. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві приватної власності. 12.01.2018 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцем п`ятої черги за законом є племінником померлого - ОСОБА_2 , який 22.11.2017 року також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_2 на протязі життя спадкодавця - ОСОБА_3 та під час хвороби останнього ухилився від надання моральної та матеріальної допомоги. Вказані факти підтверджуються наданими доказами та численними свідками (Т. 1, а. с. 1 - 5, 33 - 37, 69 - 70).

Представники позивачки - Каланжов В.І., ОСОБА_17 у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити за викладених у ньому підстав.

Представник відповідача - ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2019 р. вищезазначений позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з 2004 року до часу відкриття спадщини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка з 2004 року до часу відкриття спадщини постійно проживала однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство та спільний побут, мали взаємні права та обов`язки. Позивачка після захворювання ОСОБА_3 знаходилася біля нього, купувала ліки та продукти харчування (Т. 1, а. с. 240 - 246).

Рішення суду першої інстанції оскаржили як позивачка ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Каланжова В.І., - в частині відмовлених позовних вимог, так і відповідач ОСОБА_2 - в частині задоволених позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.09.2019 року клопотання ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги задоволено.

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Каланжова В.І. - представника ОСОБА_1 закрито.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині задоволених позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що факт проживання позивачки з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років не підтверджений належними та допустимими доказами. Позивачка зареєстрована у житловому будинку померлого тільки з 21.10.2016 року, не надано доказів спільного проживання у цьому будинку. Не надано доказів знаходження померлого у безпорадному стані, потреби у сторонньому догляді. Помилковим є посилання суду на здійснення позивачкою поховання померлого, яке насправді було здійснено іншою особою.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщена належним чином шляхом сповіщення її адвоката. Причини особистої неявки не повідомила. Від її представника - адвоката Каланжова В.І. надійшла заява, про те, що він не прибуде у судове засідання у зв`язку з перебуванням у Львівській області. Жодних клопотань заява не містить.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, баланс інтересів учасників справи у її якнайскорішому розгляді, думку учасників, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання її спадкоємцем за законом четвертої черги та такою, що одержала право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги, закриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Каланжова В.І. - представника ОСОБА_1 , апеляційним судом не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її спадкоємцем за законом четвертої черги та такою, що одержала право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років.Вважає, що суд першої інстанції дійшов цих висновків при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального (ст. ст. 1264, 1265 ЦК України, ст. 3 СК України) та порушенні норм процесуального (ст. ст. 82, 263, 264 ЦПК України) прав.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспорту позивачки (Т. 1, а. с. 6), довідки про реєстрацію (Т. 1, а. с. 15 - 16) та домової книги (а. с. 21 - 22), довідки про склад сім`ї (Т. 1, а. с. 173) ОСОБА_1 зареєстрована у належному померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 житловому будинку з - 21.10.2016 року.

Згідно довідки лікарень (Т. 1, а. с. 18, 19) ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи, знаходився на диспансерному обліку з 26.09.2016 року. З грудня 2016 року на прийом до лікаря не звертався.

Відповідно до довідки Одеського обласного онкологічного диспансеру (Т. 1, а. с. 174) ОСОБА_3 знаходився на лікування з 26.09.2016 року по 26.10.2016 року. Ускладнень не має. ОСОБА_1 доставляла хворого до лікарні, сплатила усі пов`язані з операцією витрати, знаходилася біля хворого протягом усього до та після операційного періоду, купувала ліки та продукти харчування, постійно знаходилася біля хворого.

ОСОБА_3 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1, а. с. 8).

Між сторонами виникли спадкові правовідносини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1264, 1265 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Суд першої інстанції в рішенні вказує, що факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 підтвердили у судовому засіданні свідки з боку позивачки - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Свідки з боку відповідача - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 навпаки пояснили, що ОСОБА_3 до смерті проживав у належному йому житловому будинку сам, не перебував у безпорадному стані. Суд не взяв до уваги пояснення вищевказаних свідків з підстав юридичної заінтересованості свідків сторін, суперечливості та розбіжності їх пояснень щодо обставин справи.

Колегія суддів також вважає, що неможливо встановити факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу тільки на підставі пояснень свідків сторін, які суперечать одне одному. У такому випадку, про наявність усталених сімейних відносин чоловіка та жінки без укладення шлюбу, ведення ними спільного побуту, єдиного сімейного бюджету можуть свідчити інші письмові докази (довідки, листи, світлини тощо).

Зазначені вище і надані позивачкою письмові докази свідчать про те, що: 1) позивачка зареєстрована у житловому будинку ОСОБА_3 - з 21.10.2016 року; 2) під час знаходження ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні у період з 26.09.2016 року по 26.10.2016 року ОСОБА_1 доставляла хворого до лікарні, сплатила усі пов`язані з операцією витрати, знаходилася біля хворого протягом усього до та після операційного періоду, купувала ліки та продукти харчування, постійно знаходилася біля хворого. Разом з тим, вони не свідчать про проживання позивачки з померлим однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до заяви (Т. 1, а. с. 117) з проханням надати дозвіл на поховання ОСОБА_3 зверталась не позивачка, а інша особа - ОСОБА_15 Саме ця особа уклала договір-замовлення на організацію та проведення поховання, здійснила відповідну оплату цих послуг (Т. 1, а. с. 119 - 120).

Надані позивачкою договір від 29.01.2018 року на вивезення сміття, розрахункові книжки та квитанції про сплату послуг за вивіз сміття (Т. 1, а. с. 167 - 170) підтверджують лише сплату комунальних послуг за адресою належного померлому житлового будинку у 2018 році, тобто вже після смерті ОСОБА_3 , який помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до квитанції від 31.05.2017 року ОСОБА_1 придбала газобетон. У квитанції вказується «доставка ул. Фрунзе,1» - адреса належного померлому ОСОБА_3 житлового будинку. Разом з тим, лише на підставі цього одного письмового доказу не можна прийти до висновку, що позивачка саме протягом п`яти років, як цього вимагає законодавство, до часу смерті спадкодавця проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, між ними були усталені сімейні відносини чоловіка та жінки без укладення шлюбу, вони вели спільний побут та єдиний сімейний бюджет.

Таким чином, доводи апелянта про те, що факт проживання позивачки з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років не підтверджений належними доказами, є обґрунтованими.

Вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту її проживання однією сім`єю понад п`ять років з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 2004 року до часу відкриття спадщини), є недоведеними.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 2, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з 2004 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України необхідно здійснити перерозподіл судових витрат. Підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у сумі - 1 057,20 грн. (Т. 2, а. с. 43).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 лютого 2019 року в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з 2004 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітової Тетяни Сергіївни про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з 2004 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - відмовити.

В решті рішення - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі - 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе