Справа № 367/4472/14-ц
Провадження №2/367/1599/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

09 листопада 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

з участю секретаря Коваленко С.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 03 липня 2008 року між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір кредиту № 032/29-486 К, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу 1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 224 000,0 доларів з погашенням Кредиту відповідно до графіку (п. 1.1.), та кінцевим терміном погашення заборгованості до 02 липня 2033 року на умовах, визначених Договором кредиту.

Відповідно до п. п. 2.5. Договору кредиту Позичальник зобов`язувався сплачувати відсотки за користування Кредитом у валюті Кредиту двічі на місяць щомісячно до 20 числа місяця наступного за місяцем в якому нараховані проценти.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за Кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Проценти, сплачувані Позичальником за користування Кредитом за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобов`язань, а також і однією з форм цивільно-правової відповідальності.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання.

Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, що передбачений договором або законом.

Частина 2 Статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

30 липня 2007 року між Позивачем та Відповідачем 2 укладено договір поруки № 032.02-04/461, згідно п. 1.1. вказаного договору Відповідач 2 зобов`язується перед Позивачем в повному обсязі відповідати солідарно за виконання Відповідачем 1 зобов`язань, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків, а також можливих штрафних санкцій.

У зв`язку з порушенням 1-м Відповідачем зобов`язання, забезпеченого поручительством, він та поручитель - 2-й Відповідач - відповідають перед Позивачем, як солідарні боржники, у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків відповідно до умов пункту 2.1. договору поруки та вимог ст. 554 ЦК України.

Станом на 26 травня 2014 року заборгованість Відповідача обліковується на рахунках простроченої заборгованості за Договором кредиту.

Відповідач порушив графік погашення заборгованості за кредитом, що визначений п. п. 1.1. Договору кредиту, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому, згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, зобов`язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Таким чином, неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за Договором кредиту Відповідачем, а саме непогашення Кредиту згідно графіку, передбаченого зазначеним договором, та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу підлягає достроковому погашенню.

Позивач вказує, що станом на 26 травня 2014 року заборгованість за Договором кредиту складає 421 517 доларів США 45 центів, яка за курсом НБУ, встановленому на дату розрахунку, становить 4 938 137, 19 гривень та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 221 759,00 доларів США, яка за курсом НБУ - 2 597 938,40 грн.; заборгованість за процентами - 6 359,31 доларів США, яка за курсом НБУ - 74 500,28 грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 21 748,20 доларів США. яка за курсом НБУ - 254 783,29 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 6 359,31 доларів США, яка за курсом НБУ - 74 500,28 грн.

В зв`язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту № 032/29-486 К від 03 липня 2008 року заборгованість в розмірі 421 517 доларів США 45 центів, яка за курсом НБУ, встановленому на дату розрахунку становить 4 938 137,19 гривень; судові витрати покласти на відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, відзив на позовну заяву, просив застосувати строк позовної давності та у позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позв таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник) був укладений договір кредиту № 032/29-486 К, відповідно до якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 224 000,0 доларів зі сплатою 13,50% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених у Додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною на умовах визначених цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості до 02 липня 2033 року на умовах, визначених Договором кредиту.

Відповідно до п. 2.4.5 даного договору сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті наданого кредиту на рахунок № НОМЕР_1 в Харківському відділенні Київської міської філії АК;Б «Укрсоцбанк» не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. У разі, якщо день сплати процентів припадає на неробочий (святковий або вихідний) день кредитора, то позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4 3 цього договору не пізніше ніж в останній перед ним робочий день кредитора.

У відповідності до п. 1.1.1 кредитного договору № 032/29-486 К від 03.07.2008 року кінцевий термін погашення кредиту встановлений до 02 липня 2033 року.

Відповідно до п. п. 4.4., 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п. п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 проценті від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням.

Встановлено, що 03 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № 032.02-04/461, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту № 032/29-486 К від 03 липня 2008 року.

Також, 03 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір № 032.02-04/460, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту № 032/29-486 К від 03 липня 2008 року, укладеним між іпотекодерждателем та іпотекодавцем, нерухоме майно, що придбане іпотекодавцем за кредитні кошти, надані іпотекодержателем відповідно до умов договору, яким обумовлено Основне зобов`язання, а саме квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 складається з АДРЕСА_3 ., загальною площею 189,80 кв. м., та жилою площею 55,10 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 26 травня 2014 року заборгованість за Договором кредиту складає 421 517, 45 доларів США, яка за курсом НБУ, встановленому на дату розрахунку, становить 4 938 137,19 гривень та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 221 759,00 доларів США, яка за курсом НБУ - 2 597 938,40 грн.; заборгованість за відсотками 171 650,93 доларів США, яка за курсом НБУ - 2 010 915,22 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 6 359,31 доларів США, яка за курсом НБУ - 74 500,28 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 21 748,20 доларів США. яка за курсом НБУ- 254 783,29 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 серпня 2017 року у справі № 752/14681/17 (провадження № 2/752/4707/17) за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою позов задоволено, визнано припиненою поруку за договором поруки № 032.02-04/461 від 03.07.2008 року, укладеним між ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 640 гривень. Дане рішення набрало законної сили 11.09.2017 року згідно відмітки на копії рішення.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників справи, матеріалами справи.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено в судовому засіданні та зазначено вище, 03 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_3 (позичальник) був укладений договір кредиту № 032/29-486 К, відповідно до якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 224 000,0 доларів зі сплатою 13,50% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених у Додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною на умовах визначених цим договором та кінцевим терміном погашення заборгованості до 02 липня 2033 року на умовах, визначених Договором кредиту. У відповідності до п. 1.1.1 кредитного договору № 032/29-486 К від 03.07.2008 року кінцевий термін погашення кредиту встановлений до 02 липня 2033 року.

Відповідно до п. п. 4.4., 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п. п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 проценті від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту № 032/29-486 К від 03.07.2008 року, відповідач ОСОБА_3 , починаючи з 21 листопада 2008 року допустив більш ніж на 90 календарних днів невиконання зобов`язань, які визначені п. 3.3.7 та п. 3.3.8 кредитного договору.

Враховуючи те, що згідно з п. 1.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний був до 20-го числа кожного місяця погашати кредит та нараховані відсотки, саме з 18 лютого 2009 року строк користування кредитом сплив і у позивача виникло право достроково стягнути з відповідача всю прострочену суму кредиту, процентів та нарахованих штрафних санкцій, а позичальник, відповідно, був зобов`язаний на протязі 1 робочого дня погасити кредит в повному обсязі.

Тобто, з 18.02.2009 року почався перебіг позовної давності та враховуючи загальний термін її тривалості в три роки вона закінчилася 18.02.2012 року.

Однак, позивач звернувся до суду із позовними вимогами до позичальника та поручителя лише 17.07.2014 року, тобто з пропуском вищевказаного строку позовної давності, яка закінчилася ще 18 лютого 2012 року. Даний факт, зокрема, також встановлений рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 серпня 2017 року у справі № 752/14681/17 (провадження № 2/752/4707/17) за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, прийшов до висновку, що оскільки позивач звернувся до суду із даним позовом 17.07.2014 року, а тому оскільки представником відповідача в судовому засіданні зроблено заяву про застосування строку позовної давності, суд, враховуючи вищевикладене, відмовляє позивачу у позові.

На підставі ст. ст. 257, 261, 267, 525, 526, 530, 533, 553-554, 559, 598, 611, 625, 651, 652, 1046-1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 8, 12, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без задоволення.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи 19.11.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Пархоменко