Ухвала

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 759/15180/17

провадження № 61-15944ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» на постанову Київського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01 вересня 2017 року вінздійснив заправку автомобіля 55,4 літрами дизельного пального ЄВРО-5 на загальну суму 1 135,15 грн, що підтверджується чеком № 1094200.

Від'їхавши 5-8 км від автозаправної станції на швидкості 90-100 км за годину, він був вимушений здійснити екстрену зупинку, оскільки у автомобіля раптово відключився двигун, після чого він більше не завівся. Після виходу автомобіля з ладу він звернувся за допомогою до автозаправної станції, зателефонувавши на гарячу лінію, однак оператор не зміг йому допомогти і переадресував на директора, який підтвердив факт заправки автомобіля позивача, але категорично відмовився надати допомогу з його евакуацією та подальшим ремонтом. Він самостійно викликав евакуатор та оплатив його послуги у розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до висновку Приватного підприємства «Сфера-Дизель-С»від 11 вересня 2017 року, яке здійснювало ремонт паливного насосу та форсунок, причиною виходу автомобіля з ладує заправка неякісним пальним.

Відповідно до акта виконаних робіт від 12 вересня 2017 року№ ЗН00032208 вартість робіт з ремонту автомобіля склала 15 057,20 грн, з яких 14 722,70 грн - ремонт паливної системи, а 334,50 грн - заправка кондиціонера.

Він є єдиним джерелом доходу в сім`ї, оскільки дружина перебуває в декретній відпустці. У зв`язку з необхідністю оплати ремонту автомобіляйого сім`я вимушена обмежити себе в харчуванні та елементарних побутових потребах, що призвело до моральних страждань, оцінених у сумі 25 000,00 грн.

23 вересня 2017 року він направив на адресу відповідача претензію для врегулювання спору в добровільному порядку, однак не отримав відповіді.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив стягнути із відповідача 43 137,85 грн, із яких: вартість евакуації автомобіля - 2 000,00 грн, вартість ремонту паливної системи автомобіля - 14 722,70 грн, вартість заправленого дизельного пального - 1 135,15 грн, вартість проїзду маршруткою Черкаси-Київ-Черкаси - 280,00 грн та 25 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» на користь ОСОБА_1 вартість евакуації автомобіля у розмірі 2 000,00 грн, вартість ремонту паливної системи автомобіля у розмірі 14 722,70 грн, вартість заправленого дизельного пального у розмірі 1 135,15 грн, вартість проїзду маршруткою Черкаси-Київ-Черкаси у розмірі 280,00 грн, 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, що в загальному розмірі становить 21 137,85 грн.

22 серпня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 31 липня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у загальному розмірі 43 137,85 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на те, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення, керуючись виключно припущеннями, та створив судову практику згідно якої сторона всупереч статті 81 ЦПК України може не доводити обставини, на які посилається, є необґрунтованими, оскільки такі доводи по своїй суті зводяться не згоди із мотивами рішення суду апеляційної інстанції та оцінкою, яка надана судом апеляційної інстанції доказам у справ.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи, що оскаржуване судове рішення прийняте у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» на постанову Київського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Пауер» про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак