Житомирський апеляційний суд
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/13467/17 -ц за позовом Акціонерного товариства "Сбербанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сбербанк" на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л. М.,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 18 травня 2016 року між ЗАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 54520-ФО/2016/124, відповідно до якого банк надав останній кредитні кошти у сумі 43510 грн. 72 коп., зі сплатою відсотків у розмірі 37% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту до 17 травня 2021 року.

З метою забезпечення належного виконання умов договору цього ж дня між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель несе солідарну з боржником відповідальність перед кредитором

Банк виконав свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, проте ОСОБА_1 належним чином не виконує умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплату відсотків.

Позивач також вказує, що станом на 6 листопада 2017 року заборгованість ОСОБА_3 становить 54902 грн. 67 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 40611 грн. 61 коп., заборгованості зі сплати процентів у сумі 5144 грн. 05 коп., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 8731 грн. 44 коп., 355 грн. 57 коп. пені за прострочення сплати процентів, а також 60 грн. штрафу.

Таким чином, позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 54902 грн. 67 коп.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Сбербанк" заборгованість за кредитним договором № 54520-ФО/2016/124 від 18 травня 2016 року в сумі 33181,92 грн.

Стягнуто з відповідачів на користь ПАТ « Сбербанк» по 483 грн. 52 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати відсотків у повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що у банку відсутнє право на нарахування процентів за кредитним договором після направлення листа-повідомлення з проханням погашення простроченої заборгованості за кредитним договором. Кредитні зобов`язання ОСОБА_1 на момент пред`явлення позову не припинилися, оскільки не були виконані повністю, тому відсутні підстави не нараховувати відсотки.

Окрім того, нарахування процентів за кредитним договором до дня фактичного повернення кредиту у повному обсязі передбачено умовами кредитного договору, який погоджений сторонами. Вважає, що суд помилково застосував практику Верховного Суду, якою врегульовано інші правовідносини, ніж ті, які існують між сторонами у даній цивільній справі.

Таким чином, вважає помилковим висновок суду про те, що наявність вимоги, яку відповідач не виконав, припиняє право банку нараховувати відсотки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що висновки Верховного Суду щодо відсутності у банку права нараховувати проценти після зміни строку виконання основного зобов`язання слід застосовувати у тому випадку, коли договір містить таку умову. В даному випадку кредитним договором, який укладений між ПАТ « Сбербанк» та ОСОБА_1 , передбачено, що проценти нараховуються за весь час фактичного користування кредитом. Цей період не залежить від направлення банком вимоги про погашення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 травня 2016 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №54520-ФО/2016/124, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 43510 грн. 72 коп., строком до 17 травня 2021 року, зі сплатою 37 % річних.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі.

Згідно з п.8.3 договору банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості у разі неналежного виконання умов цього договору.

Відповідно до п.п.8.4, 8.5 договору у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов`язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. В такій вимозі банк зазначає повну суму заборгованості, існуючої на дату відправлення вимоги. В зазначеній вимозі банк може також вимагати дострокового розірвання цього договору після повернення повної суми заборгованості за цим договором. У такому випадку договір вважається розірваним з моменту повернення повної суми заборгованості за цим договором.

Позичальник у разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка вказана в такій вимозі, зобов`язаний здійснити усі платежі на користь банку ( при цьому строкові платежі за договором - проценти, комісії, винагороди, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше тридцяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку.

18 травня 2016 року між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір поруки №54520-ФО/2016/124-П, за умовами якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Звертаючись до суду з даним позовом, банк надав розрахунок, який свідчить про те, що станом на 6 листопада 2017 року заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором становить 54902 грн. 67 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 40611 грн. 61 коп., заборгованості зі сплати процентів у сумі 5144 грн. 05 коп., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 8731 грн. 44 коп., 355 грн. 57 коп. пені за прострочення сплати процентів, а також 60 грн. штрафу.

Матеріали справи також свідчать, що 19 травня 2017 року банк звернувся до відповідачів із письмовою вимогою достроково повернути повну суму заборгованості у строк не пізніше 30 календарних днів з дати отримання даної вимоги.

Зазначена вимога була отримана позичальником 1 червня 2017 року.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст.599 ЦК України закріплене загальне правило про те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 17 травня 2021 року.

Отже, у межах строку кредитування, до 18 числа кожного місяця, ОСОБА_1 повинна була повертати кредит та сплачувати відсотки. Таким чином, положення ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну сплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосоване лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Встановивши, що банк відповідно до умов п.8.4 кредитного договору звернувся до відповідачів з письмовою вимогою про дострокову сплату всієї суми заборгованості й змінив строк кредитування, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що нарахування відсотків та пені після спливу цього строку не відповідає вимогам законодавства.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції обгрунтовано взяв до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом з огляду на те, що банк змінив строк кредитування, а саме до 1 липня 2017 року, й після закінчення цього строку втратив право на нарахування процентів за користування кредитом.

Таким чином, підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2019 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 1 жовтня 2019 року.