Провадження № 2/761/1547/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарях Шлапакової А.О., Горюк В.А.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Дриги Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації служби у справах дітей, про повернення дітей до попереднього місця проживання та здійснення аліментних виплат на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 2610/27316/2012 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та участь у їх вихованні. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2014 р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва скасовано та повністю задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 , яким визначено ОСОБА_1 визначено ча спілкування з дітьми з 09-00 до 12-3- щосуботи за місцем проживання дітей: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 доводила необхідність зустрічей батька з дітьми саме за адресою де вона зареєстрована і проживає. До вересня 2016 р. рішення Апеляційного суду м. Києва виконувалось та у позивача була можливість бачити дітей та приймати участь у їх виконанні Але зважаючи на діагноз старшого сина (бронхіальна астма) позивачем надано дозвіл на виїзд до АР Крим, а саме до Євпаторії з метою відпочинку та лікування. А відповідач в свою чергу повідомила про те, що до кінця серпня 2017 р. повернеться з дітьми у м. Київ до місця свого мешкання. Проте, до цього часу ОСОБА_3 не повернулась, і позивач не має можливості не тільки приймати участь у вихованні дітей, а й бачити їх. Позивачу не відомо де діти навчаються, де мешкають, стан їх здоров`я. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2014 р. не виконується відповідачем. За таких обставин ОСОБА_1 просить суд (з урахуванням заяви про усунення недоліків) постановити рішення про повернення дітей на попереднє місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 ; постановити рішення щодо перерахування ј частини аліментних виплат на особистий рахунок кожного з дітей, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відділенні Державного ощадного банку України.

20.08.2018 р. у справі відкрито провадження, вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача надійшов відзивна позов де зазначено наступне. ОСОБА_3 категорично заперечує проти позову, оскільки він є безпідставним та надуманим. Позивач вводить суд в оману, оскільки самостійно у нотаріуса оформив та ОСОБА_7 наступні документи: згоду на тимчасовий виїзд за кордон в 24 країни світу дітей до 11.0 6.2029 року. Також позивач самостійно оформив і надав відповідачу згоду на прийняття дітьми громадянства Російської Федерації. Відповідач жодним чином не обмежує позивача у спілкуванні з дітьми - вони постійно спілкуються у відповідних месенджерах. Також позивач бачився з дітьми в травні 2018 р. у м. Сімферополь. Діти за згодою обох батьків перебувають на території Криму, де ОСОБА_8 має можливість постійно дихати морським повітрям. Відповідач завжди враховувала думку ОСОБА_1 щодо виховання дітей. Аліменти на утримання дітей відповідачка отримує за адресою: АДРЕСА_1 , раніше вони отримувались на банківський рахунок. Однак, після того, як за заявою позивача на цей рахунок було накладено арешт , а сам позивач намагався змінити порядок сплати аліментів, відповідачка була змушена отримувати аліменти поштою.. Так, як ОСОБА_4 фактично проживає в Криму, аліменти за дорученням отримує представник - ОСОБА_2 та перераховує грошовим переказом. Кошти використовуються з цільовим призначенням.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову в повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації служби у справах дітейпросив суд ухвалити рішення в інтересах дітей.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.08.013 р. у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення часу спілкування з дітьми було частково задоволено первісний позов.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та у їх вихованні.

Як спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 систематичні побачення щосуботи в період часу із 09.00 год. ранку до 20 години вечора за адресою: АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 , з правом вибору адреси самим ОСОБА_1 . Визначено як спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх синів спільний відпочинок у санаторії із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щороку продовж липня місяця та зимових канікул в грудні місяці, згідно із рекомендаціями лікарів. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 .

30.01.2014 р. колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_3 .

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 серпня 2013 року скасовано та ухвалено нове, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення часу спілкування з дітьми задоволено, визначено ОСОБА_1 графік побачень з дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народженн6я та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 щосуботи з 09.00 год. до 12.30 год. за місцем проживання дітей.

При цьому колегією суддів зазначено, що суд першої інстанції не врахував стану здоров`я малолітніх дітей, їх вік та інтереси та помилково надав батьку час спілкування з дітьми з 09.00 год. до 20.00 год. за місцем проживання позивача за первісним позовом та впродовж липня місяця та зимових канікул, згідно з рекомендаціями лікарів, у відсутність з боку батька доказів безпечності приміщення, в якому мають проводитись ці зустрічі.

При цьому колегією суддів також зазначено про розуміння сторонами як своїх прав так і обов`язків щодо утримання та належного виховання дітей, та визнання позивача за первісним позовом необхідності сприяння спілкуванню дітей з батьком з умовою дотримання санітарних норм та порядку харчування, необхідність яких встановлена лікарями, що можливе лише за умови проведення таких зустрічей за місцем проживання дітей.

Відповідно до приписів ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом, відповідно до положень т. 153 СК України.

Також, відповідно до положень ч. 3 ст. 157 СК України Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Так, як було встановлено в судовому засіданні , після розірвання шлюбу малолітні діти сторін залишились проживати разом із матір`ю і це не оспорювалось ОСОБА_1 .

Так, як свідчать надані представником відповідача докази, 30.10.2015 р. ОСОБА_10 надав свою згоду на тимчасові поїздки за кордон до будь - яких країн світу, включаючи, зокрема, Російську Федерацію, з метою відпочину та туризму, у період з 30 жовтня 2015 року по 11 червня 2029 року своїх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері, ОСОБА_3 , яка прийняла на себе відповідальність за життя та здоров`я дітей під час перебування їх з кордоном та яка по закінченню вказаного у заяв строку перебування дітей за кордоном забезпечить їх повернення в Україну.

Справжність підпису, зробленого ОСОБА_1 , засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош Валентиною Петрівною.

Також надані докази свідчать по те, що гр. України ОСОБА_1 скеровано до компетентних органів та всіх кого це стосується заяву, якою стверджує про відсутність заперечень прийняття громадянства Російської Федерації малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та надає згоду на здійснення всіх необхідних дій пов`язаних з оформленням набуття громадянства Російської Федерації.

Справжність підпису ОСОБА_1 26.09.2016 р . посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що надані згоди була позивачем скасовані.

Представником відповідача не заперечувалась в судовому засіданні та обставина, що діти сторін певний час перебували у Криму та ОСОБА_1 не був позбавлений можливості спілкуватися з синами, що ним і було реалізовано.

На час розгляду справи, як повідомила представник ОСОБА_3 , діти разом із матір`ю мешкають на території Російськлої Федерації.

До матеріалів справи представником ОСОБА_4 долучено, зокрема, світлини, які свідчать про спілкування позивача з дітьми у м. Сімферополь в травні 2018 р.

Разом з тим, позивач зазначив, що не має можливості бачити дітей та знати в яких умовах вони проживають. На даний час діти проживають на території Російської Федерації, але мають бути повернуті на попереднє місце проживання в Україну. Крім того, є необхідність перерахувати ј частину аліментів, що їх сплачує позивач на особистий рахунок кожного з дітей.

За положеннями ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Належними, відповідно до ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, слід зазначити, що під час розгляду справи не було отримано доказів, які свідчать на відсутність згоди позивача щодо проживання дітей за межами України.

Заяви ОСОБА_1 щодо надання згоди на перебування дітей в інших країнах, згоду на прийняття громадянства не скасовані.

Крім того, матеріали справи свідчать по те, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості приймати участь у житті дітей.

Також суд має зазначити, що вимоги щодо визначення місця проживання дітей судовому порядку, зміни місця проживання дітей у зв`язку із наявністю спору між батьками позивачем не ставились.

Питаня про проживання дітей разом із батьком - ОСОБА_11 не ставилось.

Відповідно до положень ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За приписами ч. ст. 186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Разом з тим, заявляючивимогу щодо перерахування ј частини аліментних виплат на особистий рахунок кожного з синів, позивачем ОСОБА_1 не було доведено належними і достатніми доказами ту обставину, з якою законодавець передбачає можливість внесення частини аліментів на відповідний рахунок - нецільове використання коштів.

Самі по собі пояснення і твердження позивача викладені в позові та озвучені в судовому засіданні - відсутність інформації чи доходять грошові кошти до дітей не може бути покладена в основу рішення, з огляду на те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні необхідність захисту його прав обраним шляхом - повернення дітей на попереднє місце проживання та перерахування частини аліментів на особистий рахунок кожного з дітей, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України..

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,76-81,141,279,352,354 ЦПК України, ст.ст. 155,162,179,186 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації служби у справах дітей, про повернення дітей до попереднього місця проживання та здійснення аліментних виплат на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя