РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/12623/19

Провадження № 22-ц/4815/1193/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Кучина Н.Г.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий: суддя Боймиструк С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення документів та тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дитини без згоди другого з батьків та збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_1 діючи в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення документів та тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дитини без згоди другого з батьків та збільшення розміру аліментів, в якій просить суд: надати дозвіл ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Севастополь, АРК, на оформлення всіх необхідних документів для виїзду за кордон, в тому числі для відкриття візи, та тимчасовий виїзд на навчання та її проживання на території Федеративної Республіки Німеччини - без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3 - на період з 20 серпня 2019 року по 13 серпня 2027 року (до її повноліття); збільшити розмір присуджених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 листопада 2013 року по цивільній справі №569/18637А13-ц з ОСОБА_3 на її користь, аліментів на утримання доньки,- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 700 гривень до 4000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області матеріали цивільної справи № 569/12623/19 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення документів та тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дитини без згоди другого з батьків та збільшення розміру аліментів направлено до Апеляційного суду м. Києва, для визначення підсудності.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції врахувавши наявність чіткого порядку визначення підсудності по справам, де відповідач проживає на тимчасово окупованій території, дійшов висновку, що дана позовна заява не підсудна Рівненському міському суду Рівненської області та є необхідність направити справу на розгляд до Апеляційного суду м. Києва, для визначення підсудності.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що законом не заборонено об`єднувати зазначені позовні вимоги в одному провадженні, оскільки вони не відносяться до різних правил виключної підсудності, а відносяться до правил загальної та альтернативної підсудності.

Разом з тим, саме заявлена нею позовна вимога про збільшення розміру аліментів дає їй право пред`явити позов за її зареєстрованим місцем проживання - тобто в Рівненський міський суд Рівненської області.

Також зазначає, що в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції не обґрунтував та не навів мотивів надання переваги саме правилам загальної підсудності, проявивши тим самим надмірний формалізм, що в результаті призвело до винесення даної ухвали та направлення матеріалів даної цивільної справи до Апеляційного суду м. Києва для визначення підсудності.

З цих підстав, просила скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6, 9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до Апеляційного суду м. Києва, для визначення підсудності, суд першої інстанції виходив з наявності чіткого порядку визначення підсудності по справам, де відповідач проживає на тимчасово окупованій території та дійшов висновку, що дана позовна заява не підсудна Рівненському міському суду Рівненської області.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з позовними вимогами про надання дозволу на виготовлення документів та тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дитини без згоди другого з батьків та збільшення розміру аліментів

Із матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .с.9-зв, 19), відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.16-зв, 17).

Параграфом 3 глави 2 розділу 1 ЦПК України встановлена територіальна юрисдикція (підсудність).

Частиною 1 ст.27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (загальне правило).

Статті 28-30 ЦПК України встановлюють виключення із загального правила територіальної підсудності.

Так, за змістом ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ч.16 ст.28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 цього Кодексу.

Альтернативна територіальна підсудність зумовлена необхідністю або доцільністю надання позивачеві права вибору суду, який розглядатиме справу.

Встановлення правил альтернативної підсудності створює позивачу більш сприятливий режим для участі в судочинстві (наприклад, зменшуються витрати часу на звернення до суду, що, у свою чергу, може вплинути на оперативність розгляду справи).

Отже, право позивача на альтернативну підсудність є абсолютним і не може бути обмежене, оскільки процесуальний закон не передбачає виключень з нього.

Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Крім того, якщо в одному позові вимоги про надання дозволу на виготовлення документів та тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дитини без згоди другого з батьків(та інші вимоги щодо захисту прав дитини) поєднуються з вимогою про стягнення аліментів, такий позов може подаватися за вибором позивача.

Враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 є : АДРЕСА_1 , що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Рівненського міського суду Рівненської області, колегія суддів прийшла до висновку, що позовну заяву було правильно подано за вибором позивача за місцем його проживання до вказаного суду. Таким чином, позивач скористався своїм абсолютним правом, передбаченим ст.28 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті не розглядався.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 вересня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків