ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/175/19 Головуючий суддя І інстанції Цендра Н. В.
Провадження № 22-ц/818/3812/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з сімейних відносин про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Цендра Н.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами та зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, з посиланням на ті обставини, що за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2005 року на утримання доньки ОСОБА_6 з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини на користь ОСОБА_5 .

Позивач зазначив, що заборгованість по аліментам згідно виконавчого листа №2-1918 від 16.08.2005 за період з 26.06.2005 по 01.11.2018, складає 77366,09 грн, загальний розмір сплачених аліментів становить 19950,00 грн. ОСОБА_3 зазначав, що він не мав можливості своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що він та ОСОБА_7 уклали шлюб під час якого у ОСОБА_3 народився другий син.

В періоди з 17 жовтня 2016 року по 04 листопада 2016 року, з 23 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року, з 25 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року, з 02 січня 2018 року по 10 січня 2018 року, з 05 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Куп`янська центральна міська лікарня», йому призначено постійне приймання ліків. А з 10 квітня 2018 року позивачу було встановлено III групу інвалідності на строк до 01 травня 2020 року, йому протипоказана важка фізична праця.

Дружина позивача ОСОБА_7 перебуває на «Д» обліку та також потребує лікування, має певні протипоказання у праці. В період з 19 червня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 22 січня 2018 року по 31 січня 2018 року їх малолітній син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із позивачем та знаходиться на його утримані, перебував на стаціонарному лікування в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1», в даний час знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря та у лікаря-окуліста. Отже, позивач вимушений значні кошти витрачати на обстеження та лікування.

На підставі викладеного позивач вважав, що зміна його матеріального та сімейного стану, погіршення стану здоров`я, наявність на його утримання іншої дитини, потреба у лікуванні, є правовими підставами для - зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 з 1/4 частини до 1/6 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; - часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року, в сумі 16 025,75 грн.

ОСОБА_3 08 квітня 2019 року уточнив свої позовні вимоги додавши до позову вимогу про застосування до зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів спеціальну позовну давність в один рік та вимогу про зменшення суми неустойки за прострочення сплати аліментів за 4807 днів починаючи з 23 червня 2005 року по 01 листопада 2018 року визначену ОСОБА_1 в сумі 77366,00 грн.

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів посилаючись на те, що у ОСОБА_3 наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла з 23.06.2005 року і станом на 01 листопада 2018 року складає 77366, 09 грн. Тому є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені за заборгованість по аліментам, так як тільки позивач ОСОБА_3 винний у виникненні заборгованості. ОСОБА_1 стверджує, що заборгованість ніколи не була погашена і весь час виконання рішення суду існувала та існує вже 13 років. На думку ОСОБА_1 позивач по первісному позову не надав суду докази існування у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, яка б мала істотне значення, він отримує пенсію як інвалід 3 групи, працездатний та може заробити кошти для утримання дитини. На підставі викладеного ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_3 77366,00 грн. пені за прострочення сплати аліментів за 4807 днів, починаючи з 23 червня 2005 року по 01 листопада 2018 року.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами - задоволено частково.

Частково звільнено ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами, розмір якої визначений міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №2-1918 від 16 серпня 2005 року виданого Куп`янським міськрайонним судом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка утворилась за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року, в сумі 16 025,75 (шістнадцять тисяч двадцять п`ять) гривень 75 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 16000,00 грн.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати частині часткового звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами та відмовити у задоволенні цих позовних вимог, а також задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказала, що згідно ст. 196 СК України стягнення пені за невиконання аліментних зобов`язань обмежена розміром заборгованості зі сплати аліментів, а тому безпідставним є висновок суду про необхідність зменшення розміру таких штрафних санкцій ще і за рішенням суду, з огляду на те, що ОСОБА_3 працевлаштований неофіційно з метою приховування рівня доходів.

Зазначила, що відсутні також підстави і для часткового зменшення заборгованості зі сплати аліментів, оскільки, суд не звернув уваги на те, що така заборгованість виникла ще у 2005 році, дитина ніколи не отримувала аліменти щомісячно та в повному обсязі та боржник ніколи не працював систематично, щоб не платити аліменти.

ОСОБА_3 суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обґрунтовуючи відзив, зазначив, що суд належним чином надав оцінку доказам щодо перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні та зменшення його працездатності, що стало підставою для виникнення заборгованості зі сплати аліментів у вказаний період. Послався на те, що отримали відображення у рішенні і встановлені судом обставини щодо стану здоров`я членів його родини.

Вказав, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що він умисно не працював офіційно, щоб ухилитись від обов`язку сплачувати аліменти.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності усіх учасників судового засідання, належним чином повідомлених про розгляд справи, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення за правилом п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України єпорушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржене в частині відмови у зменшенні розміру аліментів, то воно не підлягає перегляду апеляційним судом в цій частині за правилами ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач по первісному позову ОСОБА_3 являється рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 52).

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2005 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 23 червня 2005 року та до повноліття дитини, що підтверджується ксерокопією рішення суду (а. с. 11).

Позивач по первісному позову 21 серпня 2012 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 (а. с. 12).

За час шлюбу у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а. с. 13).

Позивач по первісному позову зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_9 , що підтверджується ксерокопією довідки про склад сім`ї виданої старшим інспектором ВДР 12 жовтня 2018 року №12-13/1473 (а. с. 14).

З 17 жовтня 2016 року по 04 листопада 2016 року, з 23 лютого 2017 року по 02 березня 2017 року, з 25 жовтня 2017 року по 03 листопада 2017 року, з 02 січня 2018 року по 10 січня 2018 року, з 05 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Куп`янська центральна міська лікарня», що підтверджується виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8268/1067, № 1554/185, № 1164/152, № б/н (а. с. 17-22).

ОСОБА_3 10 квітня 2018 року повторно було підтверджено III групу інвалідності на строк до 01 травня 2020 року, йому протипоказана важка фізична праця, робота у механізмів, що рухаються, рекомендовані дрібні слюсарні, легкі підсобні роботи, рекомендований «Д» нагляд кардіолога, консультація кардіохірурга, стаціонарне лікування, ЕКГ-моніторинг, санаторно-курортне лікування, що підтверджується довідкою до акті огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААА № 917283 (а. с. 23).

В період з 19 червня 2017 року по 30 червня 2017 року, з 22 січня 2018 року по 31 січня 2018 року малолітній син позивача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікування в КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», в даний час знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря та у лікаря-окуліста, що підтверджується виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого №10188, №1268 , довідкою амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 14 січня 2019 року (а. с. 24-27).

Дружина позивача ОСОБА_7 перебуває на «Д» обліку, має певні протипоказання у праці, що підтверджується довідкою №562 до протоколу ЛКК №86 від 26.07.2017 р., довідкою №157 до протоколу №30 від 14.03.2018 р. (а.с. 28-29).

Позивач ОСОБА_3 ніде не працює, підприємницьку діяльність не здійснює, останній запис в трудовій книжці зроблено 09 червня 2013 року про звільнення за власним бажанням. З травня 2017 року по вересень 2018 року ОСОБА_3 отримував державну соціальну допомогу інвалідам третьої групи, що підтверджується ксерокопією трудової книжки, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та довідкою №1838 від 08.10.2018 управління праці та соціального захисту населення (а.с. 15-16).

Сума заборгованості позивача ОСОБА_3 за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року складає - 16025,75 грн, за весь період стягнення аліментів заборгованість складає - 77366,09 грн, що підтверджується ксерокопією розрахунку заборгованості за аліментами, що стягуються на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 01 серпня 2005 року (а.с. 30-32).

В.о. начальника відділу ДВС 16 жовтня 2017 року направив на ім`я ОСОБА_3 лист про необхідність з`явитися до ДВС та надати докази сплати аліментів згідно виконавчого листа №21918 від 16 серпня 2005 року та декларацію про доходи (а.с. 53-54).

Представник за довіреністю ОСОБА_1 адвокат Пухтаєвич О.О. 04 лютого 2019 року склала розрахунок заборгованості пені по аліментам ОСОБА_3 згідно даного розрахунку загальний розмір заборгованості складає - 77366 грн., строк заборгованості з 23 червня 2005 року по 01 листопада 2018 року, тобто 4807 днів, розмір пені за один день - 1%, а саме - 774 грн., загальний розмір пені за весь час заборгованості складає - 774 х 4807 = 3720618 грн. у зв`язку з тим, що законом передбачено обмеження пені у розмірі не більше 100% від суми заборгованості, то розмір пені складає - 77366,00 грн. (а.с. 55).

Начальник управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області надав довідки у яких відображено відомості про суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів призначеної та виплаченої ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за період з 26 червня 2005 року по 01 листопада 2018 року. З вищевказаних відомостей вбачається, що ОСОБА_1 отримувала соціальну допомогу у 2018 році - 9468,00 грн., у 2017 році - 1818,50 грн. у період з 2005 року по 2016 рік ОСОБА_1 взагалі не отримувала соціальну допомогу (а. с. 80-94).

Задовольняючи позовну вимогу про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що, зазначені позивачем у позовній заяві та у судовому засіданні доводи можуть розцінюватись судом як обставина, що має істотне значення для зменшення розміру аліментів, адже у вказаний позивачем період платник аліментів тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я, з 2016 року була встановлена інвалідність ІІІ групи, яка частково зменшила його працездатність, члени його родини, які знаходяться на його утриманні, а саме: ОСОБА_7 та син ОСОБА_7 також знаходилися на лікуванні та потребували значних матеріальних витрат на придбання медикаментів. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що заборгованість по аліментам за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року виникла у зв`язку з хворобою позивача, а тому вважав позовні вимоги в частині звільнення від заборгованості по аліментам у розмірі 16025,75 грн. за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Задовольняючи частково вимогу зустрічного позову про стягнення пені, суд свій висновок мотивував тим, що, враховуючи наявність на утриманні ОСОБА_3 малолітньої дитини та дружини ОСОБА_7 , які перебувають на «Д» обліку у сімейного лікаря та у лікаря-окуліста, що підтверджується виписками із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідками амбулаторії загальної практики сімейної медицини, сам ОСОБА_3 має ІІІ групу інвалідності та для нього встановлені деякі обмеження щодо праці та він потребує реабілітаційного медичного обстеження і лікування, тому суд вважав за необхідне зменшити розмір пені, який просить ОСОБА_1 , та стягнути з ОСОБА_3 пеню по аліментам в розмірі 16 000 грн.

Суд відхилив посилання ОСОБА_3 на необхідність застосування спливу річного строку позовної давності до такої вимоги.

Апеляційний суд не повністю погоджується з такими висновками районного суду з огляду на наступне.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що відповідачем визнається наявність заборгованості зі сплати аліментів, то така обставина не потребує доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, за якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Нормою ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В той же час, положенням ч. 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вирішуючи питання про часткове звільнення від сплати аліментів, районний суд врахував стан здоров`я платника аліментів, наявність на його утриманні інших осіб - дружини та сина, рівень доходу.

Положенням статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції надав оцінку вказаним обставинам у їх сукупності та дійшов висновку, що вони становлять підставу, передбачену ч. 2 ст. 197 СК України для часткового зменшення заборгованості зі сплати аліментів.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та належним чином мотивовані судом.

За правилом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно отримання ОСОБА_3 неврахованих доходів, оскільки ОСОБА_1 такі обставини всупереч обов`язку, передбаченого ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не доведені доказами у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з розміром пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань, що був визначений районним судом.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 572/1762/15-ц, надала наступний правовий висновок стосовно застосування правила ст. 196 СК України, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує щодо застосування відповідних норм права.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Наданий представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 розрахунок пені не може бути прийнятий судом як належний, оскільки методика підрахунку пені у ньому не відповідає вказаному висновку Верховного Суду (а. с. 55).

З розрахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа № 2-1918 від 16.08.2005, виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області вбачається, що за період з 23.06.2005 по 01.11.2018 у ОСОБА_3 обліковується заборгованість зі сплати аліментів у сумі 77366,09 грн.

ОСОБА_1 просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 23.06.2005 по 01.11.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахування правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц розмір пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам складається з:

- червень 2005 року: заборгованість по аліментам 48,72 грн х пеня (1%) х 4879 днів = 2377,05 грн - сума неустойки (пені);

- липень 2005 року: заборгованість по аліментам 212,22 грн х пеня (1%) х 4871 днів = 10337,24 грн - сума неустойки (пені);

- серпень 2005 року: заборгованість по аліментам 219,85 грн х пеня (1%) х 4840 дні = 10640,74 грн - сума неустойки (пені);

- вересень 2005 року- заборгованість по аліментам 215,30 грн х пеня (1%) х 4809 дні = 10353,78 грн - сума неустойки (пені);

- жовтень 2005 року: заборгованість по аліментам 237,47 грн х пеня (1%) х 4779 дні = 11348,69 грн - сума неустойки (пені);

- листопад 2005 року: заборгованість по аліментам 230,33 грн х пеня (1%) х 4748 дні = 10936,07 грн - сума неустойки (пені);

- грудень 2005 року: заборгованість по аліментам 252,10 грн х пеня (1%) х 4718 дні = 11894,08 грн - сума неустойки (пені);

- січень 2006 року: заборгованість по аліментам 245,31 грн х пеня (1%) х 4687 дні = 11497,68 грн - сума неустойки (пені).

Подальший підрахунок не має правового значення, оскільки сума пені за період червня 2005 року - січня 2006 року склала 79385,33 грн, а відповідно до норми ч. 1 ст. 196 СК України пеня, що стягується за рішенням суду може бути не більше 100 відсотків заборгованості, що у даному випадку становить 77366,09 грн.

Положенням ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Так, колегія суддів вважає, що зменшення судом розміру пені з 77366,09 грн до 16000 грн є необґрунтовано надмірним та суперечить найкращим інтересам дитини.

Положенням частини 1 ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Так, врахувавши обставини на боці ОСОБА_3 , судом вже було звільнено його від сплати частини заборгованості за аліментами у розмірі 16025,75 грн, тобто, надано перевагу його інтересам над інтересами дитини, а тому справедливим є зменшення суми пені на таку ж суму, тобто до 61340,34 грн.

Районний суд належним чином не мотивував висновок щодо зменшення розміру пені саме до 16000 грн, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 376 ЦПК України встановлено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення районним судом норми процесуального права, доводи скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та скасовує рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пені за невиконання аліментних зобов`язань та ухвалює в цій частині нове рішення.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2019 року в частині визначення розміру пені за невиконання аліментних зобов`язань - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 61340,34 грн.

В іншій частині рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 вересня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.