12.09.2019 227/982/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 вересня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Сухіній О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.12.2017 року в районі 46 км а/д Олександрівка-Покровськ-Константинопіль сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «BYD», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а його власнику було завдано матеріальних збитків. Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.01.2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у настанні вищезазначеної ДТП, а також було встановлено, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Транспортний засіб «BYD», д.н.з. НОМЕР_2 , був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». Згідно з ремонтною калькуляцією, вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля склала 33197,02 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, а також враховуючи умови договору та інші матеріали страхової справи, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 10708,73 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10708,73 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надходило.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн. (а.с. 3).

Із змісту зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1 24 грудня 2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, в районі 46 км а/д Олександрівка-Покровськ-Константинопіль, керуючи автомобілем ВАЗ-210994-20, н/з НОМЕР_1 , з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, не обравши безпечну швидкість руху та не впоравшись з керуванням, скоїв зіткнення з автомобілем BYD F-3, н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Від продуття технічних приладів та проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків (а.с. 3).

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 , як власником транспортного засобу BYD F-3, н/з НОМЕР_2 , та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС» 05.07.2017 року було укладено договір № ВВ-037-А/17/ДП/ПП добровільного страхування наземного транспорту Програма «Оптима», яким було передбачено страхові випадки та порядок проведення страхового відшкодування у відповідних випадках (а.с. 4-10).

Власником вищезазначеного транспортного засобу позивачу було направлено повідомлення про ДТП (а.с. 11-12), а також 01 лютого 2017 року було подано заяву на виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб внаслідок ДТП, яка сталася 24 грудня 2017 року (а.с. 13). Право власності ОСОБА_3 на транспортний засіб BYD F-3, н/з НОМЕР_2 , підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 16).

Згідно копії ремонтної калькуляції № А-2629 від 12.08.2018 року, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складала 33197,02 грн. (а.с. 17).

Відповідно до копії страхового акту № А-2629/ДП по договору № ВВ-037-А/17/ДП/ПП від 05 липня 2017 року, загальний розмір страхового відшкодування, нарахованого до виплати, склав 10708,73 грн. (а.с. 20). Зазначена вартість підтверджується також копією розрахунку страхового відшкодування по справі № А-2629/ДП від 27.02.2018 (а.с. 21).

Зазначену суму було перераховано ОСОБА_3 28 лютого 2018 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 24337 від 28 лютого 2018 року (а.с. 22).

Позивачем 18.01.2019 року на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено заяву щодо відшкодування завданих збитків в розмірі 10708,73 грн., завданих внаслідок скоєння ним 24 грудня 2017 року ДТП (а.с. 23). Проте як зазначає позивач, добровільно зазначену суму відповідачем відшкодовано не було.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1-2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень п.п. 2-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, шкода, що заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що його спричинила, за умови що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок не переробної сили або умислу потерпілого. Під володільцями цих джерел розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу власності або з інших підстав.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу як власнику майна, встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення від 16.01.2018 року, що набрала законної сили 27.01.2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням викладеного, а також враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», cт.ст. 76-81, 83, 280-282, 289, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 19 грудня 2002 року, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», р/р НОМЕР_6 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО 339500, , суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10708 (десять тисяч сімсот вісім) гривень 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 19 грудня 2002 року, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», р/р НОМЕР_6 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО 339500, , судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст. 272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

12.09.2019