ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/3587/18
Провадження № 22-ц/4820/1341/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/3587/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року ( ОСОБА_3 ) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що 15.04.2016 близько 20 год. 50 хв. відповідач ОСОБА_1 , будучи неповнолітнім та не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті, керував автомобілем «Ауді А-6» з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 ( Німеччина), який належить громадянці Німеччини - ОСОБА_5 та який перебував в користуванні батька відповідача - ОСОБА_6 , під час чого в м. Славута по вул. Соборності скоїв наїзд на матір позивача ОСОБА_7 , яка велосипедом «Україна» почала перетинати проїжджу частину дороги з права на ліво стосовно напрямку руху автомобіля.

Вказує, що внаслідок ДТП матір позивача ОСОБА_7 отримала несумісні з життям тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди. 15.04.2016 за даним фактом Славутським ВП ГУНП в Хмельницькій області було внесено відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування, під час якого позивача було визнано потерпілим у кримінальному провадженні.

Зазначає, що батьками відповідача частково було відшкодовано витрати на поховання матері позивача та на поминальний обід. Проте неправомірними діями відповідача йому була завдана також і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з втратою матері ОСОБА_7 , та яку позивач оцінює в 100 000 грн. та просить стягнути з відповідача.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 60 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, неправильне встановлення правовідносин між сторонами та неповне дослідження обставин справи. Вказує, що відсутні дії джерела підвищеної небезпеки по заподіянню шкоди потерпілій ОСОБА_7 , оскільки дії самої потерпілої призвели до заподіяння цієї шкоди, а не джерело підвищеної небезпеки. Крім того, судом не врахована його майнова спроможність та майнове становище, оскільки він не працевлаштований і є студентом вищого навчального закладу. На думку апелянта, розмір моральної шкоди, визначений судом, є таким, який міг мати місце за умови доведеності вини відповідача, а не за її відсутності.

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, правильне застосування судом норм матеріального права, а тому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 15.04.2016 відповідач ОСОБА_1 , будучи неповнолітнім, за відсутності документа на право керування транспортним засобом (посвідчення водія), під час керування автомобілем «Ауді А-6» з іноземним реєстраційним номером , НОМЕР_1 , який належав громадянці Німеччини та перебував у користуванні батька відповідача ОСОБА_6 , вчинив ДТП. Зокрема, рухаючись в м. Славуті Хмельницької області, ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, дистанції та інтервалу, скоїв наїзд на ОСОБА_7 , яка керуючи велосипедом марки «Україна», рухаючись в попутному напрямку, перетинала проїжджу частину автомобільної дороги справа на ліво стосовно напрямку руху автомобіля. Внаслідок зіткнення автомобіля та велосипеда ОСОБА_7 отримала несумісні з життям тілесні ушкодження, від яких померла на місці ДТП.

Постановою слідчого Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області про закриття кримінального провадження від 29.08.2017 провадження в кримінальній справі відносно ОСОБА_1 було закрито за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 46-50).

Як встановлено слідчим, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок необережних дій потерплої, яка порушила декілька вимог Правил дорожнього руху України, водій автомобіля не мав технічної можливості уникнути наїзду на ОСОБА_7 .

Відповідно до вищезазначеної постанови слідчого Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області від 29.08.2017, порушення ОСОБА_7 вимог пп. 1.5., 2.3. (б), 6.2., 6.6. (а), 6.7., 9.2. (б), 9.3., 9.4., 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням ДТП та її наслідками.

Водій автомобіля ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки автомобіля.

Допущені водієм ОСОБА_1 порушення пп. 2.1., 2.13.12.4. ПДР не створили аварійної обстановки і не знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали, тобто смертю ОСОБА_7 .

У вказаній постанові слідчого Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області від 29.08.2017 про закриття кримінального провадження допитаний як свідок ОСОБА_1 пояснив, що 15.04.2016 він вирішив помити автомобіль, яким користувався його батько. Без дозволу та відома батьків, не маючи права на керування транспортним засобом (водійського посвідчення), він самовільно взяв автомобіль, керуючи яким згодом вчинив ДТП. На підтвердження обставин щодо самовільного заволодіння ОСОБА_1 транспортним засобом, без відома та дозволу батьків, свідчать також і пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , батьків на той час неповнолітнього ОСОБА_1 .

З матеріалів справи також вбачається, що позивач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9, 10). За життя ОСОБА_7 проживала із сином ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю 3 групи (а.с. 11, 8).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно із ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, давши належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про покладення на ОСОБА_1 обов`язку відшкодувати ОСОБА_4 моральну шкоду, заподіяну внаслідок загибелі його матері.

Крім того, на думку колегії суддів, оцінюючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував глибину та обсяг страждань, яких зазнав позивач в зв`язку з загибеллю його найріднішої людини - матері, та з врахуванням засад розумності та справедливості визначив суму відшкодування у розмірі 60 000 грн.

Безпідставним є посилання в апеляційні скарзі на те, що шкоди завдано внаслідок дій самої потерпілої ОСОБА_7 , а тому відповідач, відповідно до приписів ч. 5 ст. 1187 ЦК України, не може відповідати за завдану позивачу моральної шкоди.

Оскільки, за змістом ч. 5 ст. 1187 ЦК України, володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов`язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що заподіянню шкоди сприяла непереборна сила або умисел потерпілої ОСОБА_7 , порушення нею Правил дорожнього руху на такі обставини не вказує.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Маршал І.М. Провадження № 22-ц/4820/1341/19

Доповідач - П`єнта І.В. Категорія № 30