ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5749/19 Номер провадження 22-ц/814/2419/19Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Панченка О.О.

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняа справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 червня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Тімошенко Н.В., повний текст виготовлено цього ж дня,

у справі за поданням начальника відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Щерби Д.М. про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року начальник відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Щерба Д.М. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1525 від 11.09.2009 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі ј частини (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Станом на 01.06.2019 року заборгованість по аліментам становить 87002,70 грн. Державним виконавцем було вжито заходи примусового характеру, спрямовані на повне та своєчасне виконання рішення суду та встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішень суду, навмисно чинить перешкоди проведенню виконавчих дій, що і стало підставою для звернення з вказаним поданням. Для подальшого виконання рішення про стягнення аліментів необхідно здійснити опис належного боржнику майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи з цього, просив задовольнити подання.

Ухвалою Октябрського районного суду м . Полтави від 27 червня 2019 року надано дозвіл на примусове входження державного виконавця до будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Ухвала мотивована тим, що боржник достовірно знаючи про наявність виконавчого провадження та усвідомлюючи свій обов`язок виконувати рішення суду, чинить перешкоди державному виконавцю, у його виконанні, а саме не надає доступу до житла, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Вказує що в ухвалі суду не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували те, що боржник ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Вважає, що рішення про примусове входження до житла порушить не тільки його конституційні права, а й права його малолітньої дитини та іншого співвласника будинку.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що на примусовому виконанні в Шевченківському ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1525 від 11.09.2009 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі ј частини (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали виконавчого провадження перебувають в Шевченківському ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області відповідно до місця проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді з ПФУ та ДФС боржник станом на 30.05.2019 офіційно не працює, пенсію не отримує.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржникові на

праві власності належить Ѕ частина будинку за адресою : АДРЕСА_1 , на яку держаним виконавцем накладено арешт 25.01.2018.

Державним виконавцем, при наявності заборгованості що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців та відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанови; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 26.06.2018 року у виконавчому провадженні;-про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 26.06.2018 року у виконавчому провадженні; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 26.06.2018 року у виконавчому провадженні; - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 26.06.2018 року у виконавчому провадженні.

При виходах по місцю проживання боржника: 26.06.2018 року, 12.07.2018 року, 26.07.2018 року, двері будинку, державному виконавцю, ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти. Державним виконавцем залишені вимоги обов`язкової явки боржника до відділу ДВС у визначений час.

Виходом державного виконавця 04.07.2019 року за адресою проживання боржника встановлено, що в ході спілкування біля двору будинку ОСОБА_1 відмовився надати доступ у добровільному порядку до помешкання для перевірки його майнового стану, надати квитанції погашення заборгованості за рішенням суду про стягнення аліментів та зайшовши у двір і зачинивши хвіртку, відмовився від подальшого спілкування.

Відповідно до письмових пояснень, наданих державному виконавцеві ОСОБА_1 , з сумую заборгованості останній не згоден, а кошти на утримання дитини передає особисто стягувачу ОСОБА_2

Заборгованість по аліментам станом на 01.06.2019 року становить 87002,70 грн.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду. В свою чергу, останній ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з`являється, добровільно державного виконавця до власного будинку допускати відмовляється, тобто вчиняє діяння, які унеможливлюють та ускладнюють виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, вважав що є всі підстави для задоволення подання.

Колегія суддів з таким рішенням суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 19 Закону боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Отже, умовами примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника є сукупність обставин, а саме: наявність у боржника чи іншої особи, належних боржнику майна і коштів, а також перешкоджання боржником чи іншою особою державному виконавцю у вільному доступі до житла для проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вживались всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-1525 від 11.09.2009 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі ј частини (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, незважаючи на неодноразові спроби державного виконавця потрапити до житла боржника ОСОБА_1 з метою проведення виконавчих дій, таке не виявилося можливим, про що складено відповідні акти, що свідчить про ухилення боржника від проведення виконавчих дій.

При цьому колегія суддів враховує, що боржник достеменно обізнаний про наявність виконавчого провадження, проте ним не вчинено жодних дій для виконання рішення суду, натомість вчинено перешкоди і не допущено державного виконавця для вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням.

Матеріалами справи підтверджується, що боржником добровільно рішення суду не виконане та не виконуються обов`язки, визначені ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», не зважаючи на вимоги державного виконавця, у зв`язку з чим останній позбавлений можливості потрапити до житлового приміщення боржника для проведення виконавчих дій, тобто проведення перевірки наявності майна, що належить боржнику та здійснення його опису.

Доводи ОСОБА_1 , про те, що відповідні подання держаного виконавця по виконавчому провадженню за виконавчим листом № 2-1525 від 11.09.2009 року про примусове входження до житла боржника, вже розглядалися судами різних інстанцій та залишені без задоволення, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно на розгляді Октябрського районного суду м. Полтави, Полтавського апеляційного суду знаходилися матеріали справи за поданням державного виконавця про примусове входження до житла боржника, які залишені без задоволення. В свою чергу постановою Полтавського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року встановлено, що сума заборгованості за несплату аліментів станом на 01.07.2018 року складала 69 108,25 грн., яка станом 01.06.2019 року збільшилася та становить 87002,70 грн. Наявність даних обставин свідчить про подальше невиконання боржником свого обов`язку по сплаті аліментів на дитину.

Доводи про те, що задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, призведе до порушення прав іншого співвласника будинку та осіб які в ньому проживають, є неспроможними, та не звільняють боржника від виконання судового рішення, а державного виконавця від проведення віх виконавчих дій визначених Законом.

Інші доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справ, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 27 червня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 19.09.2019 року.

Головуючий суддя: О.О.Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П. Пікуль